na malé zbytky rozpuštěny, takže vznikají dlouhé roury, 

 jimiž voda volně může prouditi. U tajnosnubných cévna- 

 tých a nahosemenných rostlin téměř vůbec není tracheí, 

 nýbrž pouze tracheidy (u některých kapradin se však 

 i trachee objevují, z nahosemenných u Gnetacei). Vedle 

 isich jsou však opatřeny také tracheidami. Trachee jsou 

 dokonaleji zařízeny na vodění vody, neboť v tracheidách 

 konečné přehrádky kladou přece proudu vodnímu odpor. 



V bylinných lodyhách jsou cévy úzké (20 — 80 p-), ve 

 kmenech zdřevnatělých jsou mnohem širší, zvláště u lián, 

 kde jsou cévy 300 — 600 ij- široké. Cévy ve stromech jsou 

 dlouhé yětšinou 1 — 2 m, ale jsou též ojedinělé 4 — 8 m 

 dlouhé. 



Cévy jakožto odumřelé elementy jsou ve dřevní 

 části svazků cévních vždy provázeny živými buňkami pa- 



B 



A céva ztloustlá kruhovitě, B šroubovitě (,, spirálovitě"), C dvojtečkovitě. 



renchymatickými (dřevní parenchym), kteréž čin- 

 nosti cév napomáhají asi tak jako průvodné buňky čin- 

 nosti nosti sítkovic. Parenchym dřevní je tvořen většinou 

 buňkami protáhlými. Mimo průvodné buňky lýková část 

 tolikéž může býti opatřena parenchymem. 



Dřevní i lýková část svazků cévních chová zpravidla 

 ještě sklerenchymatické buňky, kte:-é bývají 

 kolem nich rozloženy, tvoříce jakousi pevnou plochu. L ý- 

 ková vlákna technicky užívaná (z konopí, lnu, ramií 

 atd.) pocházejí většinou z takovýchto pochev, které chrání 

 sítko vice i cévy před stlačením a přetrhnutím, neboť prou- 

 dění látek souvisí s plnou volností jejich světlosti. Mimo 

 pochvy sklerenchymatické mívají svazky cévní ještě 

 pochvy parenchymatické s vrstvičkou zkorkovatělou, které 

 bezpochyby zabraňují unikání živných roztoků ze svazků. 

 Tam, kde roztoky ty mají unikati, jsou v pochvě zvláštní 

 buňky propustné. 



85 



