úplné a kolaterální, pak vždy obracejí část lýkovou k peri- 

 ferii osy a dřevní dovnitř. Bikolaterální svazky mají jedno 

 lýko orientováno k periferii osy, druhé k centru. 



Tajnosnubné rostliny cévnaté mají v lo- 

 dyze buď jedjný svazek centrální (plavuňovité), nebo větší 

 počet jich, v kruhu (Osmunda) nebo nepravidelně rozlo- 

 žených. Konečně i jeden kruh svazků kolaterálních (přes- 

 lička). 



Většina svazků cévních v lodyze probíhajících zahýbá 

 do listů a v nich končí. Proto možno také svazky cévní 

 v lodyze prohlásiti za stopy listové. Obyčejně se však 



CCJO 



Do plochy rozprostřené svazky cévní z lodyhy přesHčky rolnl, v svazek do listu vstupující,. 

 in jeho průběh v lodyžním článku, / místo, kde se štěpí ve dvě, ax větévky pro úžlabní 



články. 



před vstupem do listů rozvětvují a spolu anastomosují, 

 takže tvoří složitou síť, což má ten význam, že mohou 

 látky v lodyze prouditi nejen ve směru podélném, nýbrž 

 také šikmo a příčně. U mnohých rostlin jsou však v lodyze 

 též svazky jí vlastní, které do listů nevstupují. Základní 

 pletivo uvnitř svazků cévních zove se dření. Dřeň je 

 většinou parenchymatická, někdy promíšena se sklerida- 

 mi a záhy odumírá, někdy se zcela roztrhává, čímž vzni- 

 kají duté lodyhy (stébla většiny trav, rdesno, okolič- 

 naté atd.). Základní pletivo mezi svazky cévními zoveme 

 dřeňovými paprsky, pletivo mezi souborem svazků 

 cévních (centrální cylindr) a pochvou škrobovou 

 resp. endodermis pericyklem. 



92 



