až opět dospěje do stadia, kdy vytvoří zárodky pro novou 

 generaci. Tím je dána životu možnost, že se udržuje 

 a obnovuje, přes to, že jedinci jsou sami odsouzeni dříve 

 nebo později odumříti. 



Jako existence předmětů neživých, je také existen- 

 ce živých bytostí vázána na soubor urči- 

 tých zevních podmínek, jakými jsou teplota, 

 určité chemické vlastnosti prostředí, určitý elektrický stav 

 jeho atd. Také neživé předměty jsou závislé na zevních 

 podmínkách, na vlastnostech prostředí. Tak na příklad 

 krystal nějaké soli přestává jako takový existovati, pře- 

 kročí-li teplota prostředí, v němž se nalézá, určitý bod, po 

 případě klesne-li pod jiný, nejnižší bod, přijde-li ve styk 

 s vodou nebo s látkou, která jej chemicky a tím i fysikálně 

 mění atd. Ale v celku jsou meze, v nichž mohou zevní pod- 

 mínky kolísati, aniž předmět nějaký jako takový přestane 

 existovati, u bytostí živých mnohem úže taženy, nežli 

 u předmětů neživých. Stoupne-li teplota nad 55° C a kles- 

 ne-li pod — 4° C, odumře záhy veliká většina bylinných 

 částí rostlinných. Podobně mnohé látky jakožto plyny 

 nebo roztoky usmrcují živé bytosti, jakmile množství jejich 

 v prostředí překročilo jistý stupeň. To je působeno fysikál- 

 ními a chemickými změnami látek živou hmotu skláda- 

 jících (srážením a rozkladem jich), z nichž mnohé, jak se 

 zdá, poměrně snadno podstatně se vlivem zevních změn 

 mění. 



Změnou zevních poměrů (vlastností pro- 

 středí) mění se pochody v živém těle se odehrávající 

 co do rychlosti i co do jakosti. Také to se děje 

 při čistě chemicko-fysikálních pochodech, jejichž rychlost 

 i jakost se mění na příklad teplotou, různými paprsky, 

 přistoupením určitých látek atd. Ale u živých bytostí mno- 

 hé z těchto změn se vyznačují tím, že jsou pro udržení 

 jejich jako takových prospěšné (účelné). V r e- 

 aktivnosti, schopnosti pozměňovati život- 

 ní činnost vlivem zevních činitelů tak, aby 

 se život jedince zachoval v poměrech nepříznivých, anebo 

 poměrů příznivých využil, jeví se význačná 

 vlastnost živé hmoty, že její výkony směřují k zachování 

 sebe sama, jakoby v sobě a v udržení sebe měla svůj cíl. 

 Také neživé předměty se vlivem zevních poměrů mění; 

 voda na příklad vlivem teploty mění svůj objem, ale 

 změna ta nikterak nesměřuje k tomu, aby se jí voda za- 

 chovala jako taková. Mimo to živá bytost vykonává re- 

 akce svou vlastní energií, zevní podnět je pouze počátkem 

 pochodů, které jeden ve druhý zasahujíce končí reakcí, 

 jež je vykonána energií nahromaděnou v živé bytosti sa- 

 motné, ač ovšem velikost podnětu — množství energie, 



6 



