ploše, jen když není kus ten příliš malý. Každá taková část 

 celku se chová jako celek. 



Kdybychom se domnívali, že se celý takovýto ústro- 

 jenec vyvinuje strojově, musili bychom se též domnívati, 

 že každá jeho část chová v sobě vlastně celý ten vývojový 

 stroj a vedle toho každá část ústrojence musila by v sobě 

 obsahovati každou část onoho složitého životního stroje. 

 Avšak takovýto stroj není vůbec myslitelný a proto nelze 

 takováto dějství, nebo vůbec ústrojence takovýchto schop- 

 ností strojově vysvětliti. Neboť není ani myslitelný stroj, 

 který by dovedl sám svou činností nahraditi libovolnou 

 součást jemu odňatou. Onen činitel, který v organismu 

 harmoničnost a regulativnost podmiňuje, nemůže býti 

 orostým činitelem fysikálně-chemickým (jen takoví čini- 

 telé působí ve strojích), nýbrž je to přírodní čini- 

 tel zvláštní, sui generis. Také není myslitelný složitý 

 stroj, který by se mohl neustále děliti a přece při tom 

 celým zůstati, jak se děje při rýhování vajíčka, jehož každá 

 blastomera oddělená od ostatních je s to dáti původ ce- 

 lému organismu. 



Takový je asi myšlenkový pochod Drieschův při 

 důkazu, že nelze všecky děje životní vyložiti strojově, pro- 

 stě fysikálně-chemicky. Nezbytno je předpokládati v živé 

 bytosti speciálního přírodního činitele, jejž zove e n t e- 

 l ^í c h i í. 



Rozhodnutí mezi mechanistickým a vitalistickým názo- 

 rem na život je dosti subjektivní. Přece však třeba při- 

 znati, že se nyní stále více badatelů přikloňuje k vita- 

 lismu, anebo že otázku mechanismus či vitalismus nyní 

 nepovažují za objektivně rozřešitelnou. 



Otázka sama je velice důležitá pro vědy přírodní, ne- 

 boť na jejím zodpovědění závisí, zda se můžeme domní- 

 vati, že fysikálně-chemická příčinná závislost zjevů je vše- 

 obecně platná čili nic. Podle názoru mechanistického ne- 

 bylo by nemožné uměle živou hmotu vytvořiti. 

 Kdyby se nám podařilo smísiti všecky sloučeniny, jež se 

 snad na skladbě její účastní a dáti této směsi též tvar 

 i vnitřní strukturu živé hmoty, takže by tato umělá živá 

 hmota měla všecky fysikální vlastnosti některé skutečné 

 hmoty živé, musila by jeviti ona umělá živá hmota vše- 

 cky vlastnosti skutečné hmoty živé, musila by žíti, 

 musila by se v ní odehrávati životní dějství pro život vý- 

 značná. Avšak podle názoru vitalistického by tato uměle 

 vytvořená živá hmota, třeba měla všecky fysikálně che- 

 mické vlastnosti přirozené hmoty živé, nežila; snad by se 

 v ní daly i za neměnících se zevních okolností fysikálně- 

 chemické změny, ale ty by směřovaly k nějakému výsled- 

 nému konečnému stavu, v němž by se zastavily. Byl by 



12 



