Při pozorování za živa leckdy lze viděti, jak se tyto struk- 

 tury objevují anebo mizí. Z těchto pozorování soudíme, že 

 protoplasma není homogenní, nýbrž že má určitou stavbu 

 (strukturu). Dle jedněch názorů všecka protoplasma 

 vždy a všude má v podstatě tutéž strukturu, stavba její ie 

 m o n o m o r f n í. Dle jiného však stavba protoplasmy s je- 

 jím stavem fysiologickým se mění a nelze stanoviti jedno 

 schéma všeobecně platné, stavba protoplasmy je p o 1 y- 

 m o r f n í. 



Z názorů monomoríních nejdůležitější jsou tři theorie 

 o struktuře cytoplasmy : theorie granulami, fi- 

 lární a alveolární. 



Dle granulami theorie, jejímž původcem je 

 A 1 1 m a n n, skládá se protoplasma ze zrníček (gi-anulí) 

 různé velikosti, které jsou vlastně nejmenšími samostat- 

 ného života schopnými částečkami (bioblasty). Množí se 

 dělením a spojují se obyčejně v kolonie. Vylučují indife- 

 rentní základní hmotu, která je udržuje pohromadě, ale 

 mohou též jakožto Coccy samostatně žíti. V protoplasmě 

 by tedy vlastně živými byla jenom zrnéčka (granula). 

 Mohou se též specialisovati a tím se od sebe rozrůzniti veli- 

 kostí i obsahem. Avšak ukázalo se, že je též protoplasma 

 bez granulí, a že granula jsou většinou zrníčka meta- 

 plasmatická, na př. v buňkách žlaznatých, nikoli však živá 

 tělíska. 



Filární theorii založil F 1 e m m i n g. Zkoumaje 

 za živa protoplasmu, shledal v ní základní hmotu, ve které 

 uložena jsou vlákénka poněkud silněji světlo lámající. Ně- 

 kdy jich základní hmota obsahuje hojně, jindy méně, jsou 

 různé délky a mohou se též větviti, čímž vzniká síť v zá- 

 kladní hmotě. Vlákénka (mitom) jsou fysikálně i chemicky 

 odchylná od základní hmoty (paramitom). Ale ani tuto 

 strukturu protoplasmy nelze všeobecně pozorovati a oprav- 

 dová vlákna, jež F 1 e m m i n g pozoroval, jsou většinou 

 specialisovanou protoplasmou (vlákna pojivová, svalová, 

 fibrily nervové). 



Alveolární theorii vypracoval B ů t s c h 1 i. 

 Učí, že se protoplasma skládá ze dvou hmot, jež se spolu 

 nemísí, jedna je přítomna ve způsobe krůpějí (alveol) ulo- 

 žených ve hmotě druhé, kteráž je tedy omezena na stěny, 

 vrstvičky, alveoly od sebe oddělující. Protoplasma alveo- 

 lárně stavěná činí dojem pěny, v níž také prostory vzdu- 

 chem vyplněné (obdoba alveol) jsou od sebe odděleny hmo- 

 tou druhou, tekutou. Ještě větší shoda je mezi emulsí ole- 

 jovou v roztoku potaše nebo kuchyňské soli. Uspořádání 

 lamel oddělujících alveoly řídí se zákony o povrchovém 

 napětí (Plateauův zákon o nejmenších plochách). 

 Zrníčka v mezialveolární hmotě se nalézající nahroma- 



28 



