ďují se v rozích, kde se tři lamely stýkají. V protoplas- 

 me hmota mezialveolární je dle Bútschliho kombinací 

 bílkovinné látky s molekulami nějakých mastných kyse- 

 lin, proto se nemísí s vodnatou hmotou alveol (enchylema). 

 Alveoly, jež Biitschli v živočišné protoplasmě pozoro- 

 val, mají průměr 0,0005 až 0,001 mm. U rostlin však shledá- 

 váme všecky možné přechody mezi těmito alveolami a 

 mnohem většími dutinkami v protoplasmě, které jsou vy- 

 plněny neživými vodnými roztoky různých látek, t. j. ty- 

 pickými vakuolami. Proto je možno, že alveoly vůbec lze 

 vykládati jako vakuolky různými roztoky vyplněné a 

 v protoplasmě rozpouštěním určitých látek vznikající. 



Nezřídka totiž je protoplasma zcela homogenní anebo 

 bez alveol a v té lze uměle vzbuditi objevení se alveol. 

 Protoplasma obsahuje totiž bílkovinné látky, které se vel- 

 mi snadno srážejí vlivem zevních činitelů. Hned potom se 

 ve vodě, jíž je protoplasma proniknuta, rozpouštějí a roz- 

 toky se objevují ve způsobe velikého množství malých 

 vakuolek, které protoplasmě dodávají vzhled alveolární. 

 Ale obsah vakuolek může býti po nějaké době protoplas- 

 mou absorbován, vakuolky zmizí a protoplasma opět je 

 homogenní. Změna reakce prostředí protoplasmy ve slabě 

 kyselou ano i mechanický tlak mohou takovou dočasnou 

 alveolisaci vzbuditi, 



Berthold dospěl k názoru, že protoplasma je tvo- 

 řena základní tekutou a homogenní hmotou, do 

 které jsou vloženy rozmanité hmoty s ní se nemísící, zrní- 

 čka tuhá, krůpěje olejové, tříslovinné, vakuolky, krystalky 

 atd., vznášejíce se v ní. Protoplasma by dle toho byla pou- 

 hou emulsí. Rozmanité zkušenosti však nutí k názoru, 

 že ani takový stav není všeobecně platný pro protoplasmu 

 a nejvíce pravdě blíží se názor, že se stavba, struktu- 

 ra protoplasmy dle jejího fysiologického 

 stavu mění. Může býti homogenní, nebo je emulsí, mi- 

 mo to se v ní mohou též objeviti občas vlákénka, jak se 

 děje jmenovitě v protoplasmě proudící, alveoly (malé va- 

 kuoly) i vakuoly větší a četná zrníčka. Protoplasma nemá 

 vždycky stejnou stavbu, nýbrž může dle různého svého 

 stavu fysiologického jeviti různou strukturu, je mnoho- 

 tvárná, polymorfní. Mění se též během vývoje proto- 

 plasmy. O. H e r t w i g praví, že té doby zdá se býti ne- 

 možným stanoviti všeobecně platnou formulku pro struk- 

 turu protoplasmy. Nelze však popříti, že se nejčastěji jeví 

 protoplasma býti alveolární a tato struktura může míti 

 veliký význam fysiologický. V živé hmotě se odehrávají 

 rozmanité látkové změny, nezřídka i sobě protichůdné, 

 které vyžadují místního oddělení. Není nemožno, že alveo- 

 lární struktura umožňuje, aby se v jejich nitru odehrá- 



29 



