Chemické složení blan buněčných je roz- 

 manité u různých druhů rostlinných, ale i v těle jedné 

 rostliny mohou míti různé buňky blány různých vlastností 

 chemických. Souvisí to s úkolem buněk a jejich blan. Buň- 

 ky, které mají ze zevnějšku přijímati živné látky ve vodě 

 rozpuštěné, musí míti jiné blány než listy, které mají rost- 

 linu chrániti před přílišnou ztrátou vody, které mají dodá- 

 vati rostlině pevnosti, musí býti jiné povahy, než ty, které 

 mají změnou objemu umožniti rostlinným ústrojům po- 

 hyby atd. Nejrozšířenější jsou blány anebo vrstvy jejich 

 složené z uhlohydrátů a z těch nejčastějším je b u n i č i n a, 

 celulosa (C6Hio05)n. Je to látka pevná a pružná, snadno 

 vodu propouštějící. Rozpouští se snadno v kysličníku měď- 

 nato-amonném a v sehnané kyselině sírové, při hydrolyse 

 dává pouze hroznový cukr. Méně pevná je t. zv. hemicelu- 

 losa, která často s celulosou je smíšena, vodou více bubří 

 ano i zrosolovaťuje. Snadno se hydrolysuje a rozpouští se 

 již ve zředěné kyselině sírové, při hydrolyse dávají hexosy 

 a pentosy. V osemení semen, v kůře a dřevu stromů jsou 

 hemicelulosy, které dávají při hydrolyse xylosu a 

 galaktosu, v zásobních buňkách semen však dávají ma- 

 nosu, galaktosu a arabinosu. V buňkách takových jsou 

 blány buněčné velmi ztlustlé, ale když semeno klíčí, roz- 

 pouští se většina vrstev jeho ztluštělých blan a klíční rost- 

 lina uhlohydrátů těch užije jako živin (u palem, rostlin 

 liliovitých, kosatcovitých, motýlokvětých). Proto říkáme 

 takové buničině reservní (zásobní) celulosa. K hemi- 

 celulosám čítáme též t. zv. pentosany. 



Uhlohydrátové blány a vrstvy mohou se druhotně 

 změniti tím, že se do nich cizí látky ukládají a s uhlo- 

 hydráty případně i v chemické sloučenství vcházejí, blány 

 jsou inkrustovány. Nejdůležitější jsou z inkrustova- 

 ných blány zdřevnatělé. Podkladem jejich jsou uhlo- 

 hydráty, ale do nich vloženy jsou látky jiné, jejichž sou- 

 bor byl nazván ligninem (dřevovinou). Je to směs látek, 

 z nichž stanoven aromatický aldehyd h a d r o m a 1, k o- 

 niferin, vanilin; zdřevnatělé blány obsahují dále 

 klovatiny a často hojně uhličitanu vápenatého. Barví se 

 krásně růžově floroglucinem za přítomnosti kyseliny solné 

 a žlutě síranem anilinovým za přítomnosti kyseliny sírové. 



Zdřevnatělé blány jsou pevné stejně jako celu- 

 losní, ale jsou méně elastické, křehčí. Voda se v nich po- 

 hybuje ještě lépe než v celulosních. Objevují se tam, kde 

 jde o rozvádění vody na větší vzdálenosti a kde jde o tu- 

 host a tvrdost bez elastičnosti. 



Velice často ukládají se do blan buněčných uhliči- 

 tá n a šťavelan vápenatý, jenž dodává blánám křehkosti, 

 ještě častěji však kyselina křemičitá. U jednobu- 



45 



