buňky, až je prostor buněčný zcela rozdělen, u rostlin do- 

 konalejších mechy počínaje zakládá se přehrádka upro- 

 střed buňky ve způsobu terčku, který na svém okraji od- 

 středivě roste, až se dotkne starých blan buněčných a 

 s nimi sroste. Čímž je prostor buněčný na dvé rozdělen. 



Přehrádečné dělení je pro rostliny mnohobuněčné, 

 které se skládají ze mnoha vrstev buněčných ve všech 

 směrech prostoru nejvhodnější, ba pro buňky se všech 

 stran jinými obklopené, jedině možné. 



Přehrádka stojí většinou uprostřed buňky, roz- 

 dělujíc její prostor ve dvě stejné poloviny (dělení ekvální). 

 Ale někdy je posunuta v jednu stranu a pak vznikají 

 sesterské buňky nestejné velikosti (dělení inekvální). Oby- 

 čejně je jedna z nich určena k zvláštnímu úkolu; tak 

 v zevní vrstvě buněčné v kořenech se oddělují menší buňky, 

 ze kterých pak vyrůstají tak zv. kořenové vlásky a v po- 

 vrchní vrstvě na listech a lodyhách vznikají inekvá^ním 

 dělením malé buňky, ze kterých se později vyvinou tak zv. 

 průduchy. 



Obyčejně se dělí buňka přehrádkou ve dvě buňky se- 

 sterské, ale může se vyvíjeti v buňce současně přehrádek 

 větší počet a buňka se rozdělí současně ve větší počet 

 buněk. Výtrusy mechů, tajnosnubných cévnatých a naho- 

 semenných a pylová zrna většiny dvouděložných rostlin 

 vznikají po čtyřech tím, že se mateřská buňka jejich sou- 

 časně rozdělí ve čtyři buňky. Při zakládání bílku (e n d o- 

 s p e r m u) semen protoplasma určená, aby z ní toto pletivo 

 vzniklo, může se současným objevením mnoha přehrádek 

 rozděliti ve veliký počet buněk. 



Zvláštní případ přehrádečného dělení je volné n o v o- 

 tvoření buněk. Kdežto se při přehradě čném dělení 

 nová přehrádka přikládá ke stěnám starým, vytvoří se a zů- 

 stane při volném novotvoření blána nové buňky beze styku 

 s blanou starou, jako by se kus protoplasmy buněčné 

 uvnitř buňky vykrojil a blanou oddělil. Buňka takto vzni- 

 kající má tvar koule nebo elipsoidu a leží volně uvnitř 

 buňky. Při volném novotvoření nespotřebuje se všecka 

 cytoplasma k vytvoření buněk. Takto vznikají buňky, které 

 se mají snadno z mateřské vybaviti, jmenovitě výtrusy hub 

 vřeckatých (Ascomycetes), výtrusy kvasinek a bakterií. 



U mnohých řas vznikají rejdivé výtrusy i pohlavní 

 rozplozovací buňky rejdivé (planogamety) o m 1 a z e- 

 n í m a s ním spojeným zaškrcením protoplastu. Omla- 

 zení děje se tak, že se živý obsah buněčný odtáhne od 

 stěn buněčných, ve kterých se potom na některém místě 

 vytvoří otvor a tudy obsah, jenž mezitím byl vytvořil na 

 svém povrchu brvy, vyrejdí z buňky. Tak se na př. vyví- 

 její rejdivé výtrusy u řasy Oedogonium. .Jindy (řasa Uloth- 



50 



