dokazuje okolnost, že téhož cíle dosahuje rostlina různou 

 cestou. U většiny rostlin pryšcovitých probíhají v dospě- 

 lém těle mnohonásobně rozvětvené mnohojaderné buňky 

 obsahující mléčnou šťávu. Vznikají tím, že určité buňky 

 původně jednojaderné vyrůstají ve dlouhé láčky, jádro je- 

 jich opětovaným dělením se zmnoží, ale přehrádky se ne- 

 tvoří. Ale u menšiny pryšcovitých rostlin (Hevea) vznikají 

 mléčné roury zcela téhož významu splynutím řad buněč- 

 ných, mezi nimiž se rozruší přehrádky. 



Největší význam má splývání buněk v souvis- 

 losti s pohlavním rozplozo váním. Splývají 

 spolu buďto dvě buňky jednojaderné anebo vícejaderné 

 a po splynutí cytoplasmy jejich dříve nebo později splynou 

 také dvě a dvě jádra. Při vegetativním splývání svrchu 

 popsaném obyčejně jádra spolu nesplývají. Ale ve mno- 

 hých tapetálních buňkách dělí se jádra, aniž se rozděluje 

 buňka a v endospermech často se nevytvoří při mnoho- 

 četném vytváření přehrádek stěny mezi všemi jádry, takže 

 se do jedné buňky dostane několik jader. Tato jádra potom 

 splývají, takže je pak buňka opět jednojadernou. Je to pří- 

 pad regulace, neboť pro cévnaté rostliny je jednojader- 

 nost stavem normálním. Také splývání jader ve splynu- 

 lých buňkách pohlavních lze považovati za regulační po- 

 chod, aby bylo dosaženo jednojadernosti. 



X. Pletiva a mezibuněčné prostory. 



Pletiva lišící se svou funkcí skládají se z buněk, 

 které se již tvarovými svými vlastnostmi od sebe mohou 

 lišiti. Vlastnosti ty týkají se tvaru a uspořádání buněk, 

 dále způsobu ztloustnutí jejich blan. Dle tvaru lze roze- 

 znávati čtyři hlavní druhy buněk. 1. P a r e n c h y m a t i- 

 c k é, jež jsou ve všech směrech prostoru přibližně stej- 

 ných rozměrů anebo v jednom směru jen málo protáhlé. 

 2. Prosenchymatické buňky jsou silně v jednom 

 směru protáhlé a na svém konci zaostřené tím, že 

 přehrádky konečné stojí k podélné ose šikmo. 3. V 1 á k- 

 71 i t é buňky jsou také značně v jednom směru protáhlé, 

 mají však příčné přehrádky kolmo na podélnou osu po- 

 staveny. Příkladem vláknitých buněk jsou h y f y hub, což 

 jsou tenká dlouhá vlákna tenkostěnná, příčnými přehrád- 

 kami v buňky rozdělená, nezřídka rozvětvená, s konečnou 

 buňkou rostoucí a spolu meristematickou, 4. Destičko- 

 vité buňky jsou v jednom směru značně zkráceny, takže 

 mají tvar destiček nebo dlaždiček. 



70 



