vrstvička, která ji nezřídka kryje, vyvinuta jsouc ve způ- 

 sobu zrníček nebo tyčinek. Mladé listy a šupiny, kryjící 

 pupeny, vylučují nezřídka pryskyřici nebo klovatinu na 

 povrch. U mnohých rostlin (presličky, trávy, r. brutnáko- 

 vité atd.) jsou zevní blány buněk pokožkových pronik- 

 nuty značným množstvím kyseliny křemičité. 

 Vodní rostliny mají často povrch pokrytý rosolovitou 

 hmotou (Brasenia peltata), který je chrání před žravostí 

 měkkýšů. Konečně jsou rostliny, kde vnitřní blány buněk 

 pokožkových jsou zrosolovatěné. U rostlin ve stínu rostou- 

 cích mají pokožkové buňky chloroplasty, u rostlin vý- 



Příčný řez pokožkou šalvěje se třemi paličkovitými. žláznatými chlupy. U dvou je kutikula 



zdvižena sekretem. 



slunných mají zpravidla pouze leukoplasty. V listech 

 rostlin suchomilných vytvořuje se též vícevrstevná po- 

 kožka, která v sobě nahromaďuje hojně vody (Ficus ela» 

 siiea) a totéž se děje u některých rostlin stínomilných 

 (Peperomia), u nichž voda v několika vrstvách buněčných 

 pohlcuje paprsky tepelné a seslabuje světelné. 



Pokožka listů a lodyh vyznačuje se tím, že v ní jsou 

 vždy mezi dvěmi buňkami skuliny, které spojují atmo- 

 sféru zevní s plyny, uzavřenými uvnitř rostlinného těla. 

 Tato zařízení zvaná průduchy (pichy) nalézáme již na 

 tobolkách mechů, a všeobecně téměř u rostlin cévnatých. 

 Jen některé rostliny, ve vodě ponořeně žijící (Elodea), jich 



80 



