postrádají, ježto jich nepotřebují. U jatrovkovitých mechů 

 (Marchantiaceae, Ricciaceae) jsou ve stélce obdoby prů- 

 duchů, ale vyvinují se odchylně. 



Pravý průduch se skládá ze dvou (vzácněji ze čtyř) 

 huněk, které vznikly z jediné mateřské. Mezi nimi se roz- 

 štěpením blány vytvoří skulina. Buňky skulinu ohraniču- 

 jící (svěrací) jsou tvaru ledvinitého a jejich blány ne- 

 stejně ztlustlé, a sice jsou opatřeny na straně konkávní 

 dvěma lištnami, blána strany konvexní je tenká. Proto se 

 obě strany vnitřním tlakem buňky nestejnoměrně rozta- 

 hují, konvexní více než konkávní, a buňka se zakřivuje. 

 Tím se skulina rozšiřuje. Zmenší-li se tlak v buňce, 

 splasknou svěrací buňky a skulina se uzavře. Tím je dána 

 rostlině možnost měniti velikost skuliny a tím i r e g u 1 o- 



Príčný rez svěracími buňkami průduchu bělozářky, cu kutikula, / zevní, /i vnitřní ztlust. 

 lina, e zevní, i vnitřní lištna, r přední, ři zadní dvůrek, A dýchací dutina, h hřbetní, 

 t břišní ztenčená stěna, g zevní kožní kloub. 



vati difusi plynů mezi zevní atmosférou a atmo- 

 sférou v mezibuněčných prostorách uzavřenou. 



Vzácněji vystupuje průduchy též tekutá voda a takové 

 průduchy (vodní skuliny) nemají již schopaosti veli- 

 kost skuliny měniti. Kořeny nemají průduchů, ač i tu 

 mohou rozestoupením se pokožkových buněk vzniknouti 

 skuliny vedoucí do intercelulár. 



Pokožka kořenů je zpravidla též jednovrstevná 

 a postrádá kutikuly. Kořeny některých rostlin suchomil- 

 ných (Clivia, Aspidistra) a vstavačovité s kořeny do 

 vzduchu visícími (Dendrobium) mají vícevrstevnou po- 

 kožku v dospělém stavu odumřelými buňkami tvořenou, 

 s blanami zdřevnatělými a rozmanitě skulpturovanými. 

 Pokožka ta (v e 1 a m e n) pohlcuje a kondensuje vodní 

 páry. 



Prof. Dr. B. Němec: Úvod do všeobecné biologie. 6 



81 



