žijící rostliny mají svazky pouze lýkové (Lemna trisulca), 

 u jiných se sice dřevní část zakládá, ale záhy se rozruší 

 (EÍodea). Rostliny vodní, se všech stran vodou obklopené, 

 nepotřebují totiž míti zvláštní pletivo k vodění vody a ne- 

 rostných látek na větší vzdálenosti, neboť obojí všemi Čá- 

 stěmi svého těla ze svého prostředí mohou přijímati. 



Elementem význačným pro lýkovou část svazků cév- 

 ních jsou tak zv. sítkovice. Jsou to protáhlé buňky 

 s konečnými přehrádkami příčně nebo šikmo postave- 

 nými, jež jsou provrtány otvůrky tlustšími nežli plasmo- 

 desmy, takže i polioplasma sousedních buněk jimi může 

 souviseti. U krytosemenných rostlin vznikají otvůrky ty 

 rozpuštěním přepážky teček, jež byla původně proniknuta 

 četnými plasmodesmy, u tajnosnubných cévnatých a naho- 

 semenných vznikají prostým rozšířením jednotlivých 

 plasmodesmů. Při pohledu s plochy jeví se přehrádka mezi 

 sítkovicemi jako sítko neb síť. 



Sítkovice obsahují cytoplasmu, ale jádro jejich vět- 

 šinou záhy degeneruje a mizí. Aby mohly přesto fungovati, 

 probíhají vedle nich živé buňky, zvané průvodnými, 

 jejichž jádro zůstává zachováno a jež jsou se sítkovicí spo- 

 jeny přečetnými plasmodesmy. Ve vakuolách obsahují 

 sítkovice hojnost sliznatých látek bílkovinných, které bez- 

 pochyby přímo proudí z jedné sítkovice do druhé. Snad 

 jsou sítkovice přímo místy, kde se složitější bílkoviny 

 tvoří. Ježto by osmoticky bílkoviny velice pozvolna proni- 

 kaly z buňky do buňky, je vytvoření otvůrků v přehrád- 

 kách, jimiž mohou přímo bílkoviny prouditi, velmi pro- 

 spěšno rychlému přemísťování jich. 



Sítkovice fungují jen asi po jednu vege- 

 tační dobu, nejvýše po tři roky. Záhy se ukládá do 

 otvůrlvů a na konečné přehrádky jejich hmota uhlohydrá- 

 tová (k a 1 o s a), která otvůrky ucpe. Pak se v sítkovicích 

 nahromaďuje zvláště mnoho cukrů a fungují spíše jako 

 buňky zásobní nežli jako elementy vodivé. 



Ve dřevní části svazků cévních nejvýznačnější 

 součástí jsou cévy. Jejich stěny jsou vždy silně zdřevna- 

 tělé a dvojtečkovitě ztlustlé. Dvojtečky jsou rozmani- 

 tých obrysů, kruhovité, elipsovité, i nepravidelně konturo- 

 vané. Někdy splývají spolu tak, že vznikají lištny kruho- 

 vité neb šroubkovité na vnitřní ploše stěn cév. V dospělém 

 stavu cévy nikdy neobsahují živé hmoty, jádro i cyto- 

 plasma z nich vymizely. Tvaru jsou prosenchymatického 

 nebo vláknitého. Dle toho, zdali jsou konečné jejich pře- 

 tirádky zachovány čili nic, rozeznáváme tracheidy a 

 t r a c h e e. Tracheidy jsou tvaru prosenchymatického a 

 konečné přehrádky jejich jsou zcela zachovány. Trachee 

 mají přehrádky mezi sousedními buňkami zcela nebo až 



84 



