Druhotného lýka kambium neprodukuje tolik, 

 jako dřeva. Skládá se hlavně ze sítkovic, buněk prů- 

 vodných, parenchymu a vláken sklerenchymatických. 



Kambium nefunguje u nás po celý rok stejně. Počíná 

 na jaře vytvářením elementů druhotného dřeva, což skončí 

 asi v polovině srpna, lýko ve slabé míře až do podzimu se 

 tvoří. Druhotné dřevo na jaře vytvořené vyznačuje se vel- 

 kými a tenkoblannými elementy, později vznikají ele- 

 menty tlustoblannější a menší světlosti; proto je ostrá hra- 

 nice mezi dřevem loňského léta a letošního jara, druhotné 

 dřevo je jakoby složeno ze soustředných vrstev (léta), jež 

 značí roční přírůstky. Podobné roční přírůstky, ač méně 

 zřetelné, lze stanoviti též ve druhotném lýku. 



Abnormní druhotné tloustnutí lodyh jeví především 

 některé rostliny jednoděložné, kde kambiální kruh v kůře 

 probíhající vytvořuje nové celé samostatné svazky (Dra- 

 caena). U mnohých rostlin dvojděložných původní kani- 

 bium zastaví záhy svou činnost a vytvoří se nové v peri- 

 cyklu nebo i v kůře. U mnohých lián rozděluje se dřevo 

 nestejnoměrnou činností kambia v několik partií, takže je 

 kmen složen jakoby ze souběžných provazců. 



Při druhotném tloustnutí musí růsti též kůra, ne- 

 má-li býti roztržena tloustnoucím souborem svazků cév- 

 ních. U stromů vš9,k vzácně opravdu prvotní kůra trvale 

 roste souhlasně s tloustnutím centrálního cylindru (jmelí). 

 Obyčejně se též v kůře zakládá meristematický kruh (f e- 

 logén), produkující kůru druhotnou, kteráž i s meri- 

 stémem tím se zove p e r i d e r m. Vzniká buď z pokožky 

 (vrba), nebo a to většinou ze zevní korové vrstvy, ko- 

 nečně i z hlubších vrstev korových (Ribes). Buňky dru- 

 hotné kůry často zkorkovaťují a tvoří t. zv. korek. 

 Také felogén tvořen je vrstvou buněk tangenciálně se 

 dělících. Leckdy původní felogén svou činnost za^3ta- 

 vuje a vytvoří se nový, hlouběji položený. Buňky na ze- 

 vnějšek od nového peridermu ležící odumírají. Celá zevní 

 vrstva druhotné kůry se pak roztrhává v t. zv. horku. 

 Aby však umožněna byla i skrze korek výměna plynů, za- 

 kládají se na zdřevnaťujících kmenech i větvích záhy 

 tak zv. lenti celly, což je merenchymatické, hojnými 

 mezibuněčnými prostory opatřené pletivo, které se stale 

 obnovuje a udržuje spojení atmosféry zevní s mezibuněč- 

 nými prostorami vnitřních pletiv osy. 



Listy mají rozmanitý úkol, nejdůležitější je jejich 

 úkol asimilační". Listy asimilující jsou obyčejně vyvinuty 

 dorsiventrálně, hřbetní (svrchní) strana obrácena je u li- 

 stů diafototropických ke světlu, její pokožka je opatřena 

 zevní blanou poměrně tlustou a je kutikulou povlečena, 

 obyčejně bez průduchů. Buňky svrchní pokožky většinou 



94 



