zastaví a nové se založí v perikambiu, které je zase vy- 

 střídáno jiným atd. Druhotné pletivo kořenů buď je po- 

 dobno pletivu kmenů, jako u stromů, ač i tu je méně 

 hutné, obsahujíc více buněk parenchymatických a méně 

 ztlustlé blány. V řepovitých a hlízovitých kořenech uklá- 

 dají se zásobní látky buď do prvotní kůry nebo do paren- 

 chymu druhotného dřeva. 



Také u kořenů druhotně tloustnoucích zakládá se f e- 

 logén, ale z perikambia nebo z hlubších vrstev druhot- 

 ného lýka. Místo lenticel vytvořují se na některých aéren- 

 chymatická pletiva. 



Velice "rozšířeny jsou u cévnatých rostlin oddělo- 

 vací vrstvy. Na spodu orgánů, které mají opadnouti 

 (listy, květy, plody, větévky) vytvoří se dříve nebo později 

 před odpadnutím vrstva destičkovitých buněk příčným 

 rozdělením buněk původních. Odumřením jedné vrstvy 



Síťovitá nervatura v listu dvojděložné rostliny (v lero). Pokožka listová s průduchy 



buněčné v této oddělovací vrstvě nebo silným zrosolova- 

 těním střední vrstvičky blány buněčné uvolní se připojení, 

 čímž se sítkovice a cévy přetrhnou. Povrch takto vznik- 

 lého poranění přischne nebo se zahojí korkovou 

 vrstvou, která nezřídka již před odpadnutím orgánu se 

 zakládá. Cévy uzavírají se zrosolovatěním blan a thylami. 

 Pletiva rostlin bezcévných nedosahují ni- 

 kdy té složitosti, jako u rostlin cévnatých. Mají sice mnohé 

 mechy pletivné provazce tvořené vláknitými a prosenchy- 

 matickými buňkami, ale není tu ani pravých cév ani sít- 

 kovic. U řas ruduchovitých a hnědých, jejichž tělo dosa- 

 huje velkých rozměrů, nalézáme též sítkovicím podobné 

 buňky. Chaluhy některé (Laminariaceae) jeví i jakési dru- 

 hotné tloustnutí. Jakýsi palisádový parenchym nalézáme 

 v tobolkách mechů listnatých, které jsou též opatřeny pra- 



99 



