17 



paa Svaelgets Vaegge og udmnnde forst ved den mod Munden vendende Aabning af Svaslget (Tab. V, fig. 3, 

 f Spyttekjertler, d Svaelg). -- Spyttekjeilleru<'s< egentlige Funktion er naturlig nok endnu meget dunkel. 

 Den er ikke altid saa simpel, soni man sknlde tn>. Hos Aphanostomum diversicolor, 0rsted findes to vidt 

 forskjellige Arter Kjertler, der begge aabne sig i Munden (Sv;elg mangier). Den ene Slags Kjertler (Tab. 

 I, fig. 13, e), der ligger et godt Stykke bag Munden (Tab. I, fig. 13, d) i stor Maengde afsondrer kun grove, 

 mat hvidagtige Korn, medens den anden Slags Kjertler (Tab. I, fig. 13, f) ligger lige bag Munden og 

 afsondrer en overordentlig fin og i det Hele anderledes udseende Kornmasse. Det er klart, at hver isaer af 

 dem maa have sin speoielle Funktion og da i Fordoielsens Tjeneste, som man af deres Udmunding maa slutte. 



Generations- Apparat. 



Alle de af uiig fundne Rhabdoeoeler ere Hermaphroditer. 



Da M. Schultze skrev sine Beitr;ige xur Naturgeschichte der Turbellarieiu 18ol, van' kun Rhab- 

 docoeler med en enkelt, for det mandlige og kvindelige Generations-Apparat failles Kjonsaabning bekjendte. 

 Senere la?rte man at kjende enkelte Slaegter og Arter nied to Kjousaabninger; jeg kan endnu tilfoic ">. 

 hos hvilke det samme Forhold finder Sted: Aphanostomum, Orsted, Byrsophlebs Graffii. n. gen., n. sp. og 3 

 Monocelis-Arter (at Monocelis-Slsegten have uden Tvivl flere Arter, vistnok alle, to Kjonsaabninger). 



I den fselles Kjonsaabning hos et Par nye Gyrator-Arter (G. Danielsseni og G. Schmidtii) nd- 

 munde ganske eiendoniniolige Kjertler (Tab. VI, fig. 2, p og fig. 12, o). De bestaa af en Msengdc tynd- 

 vaeggede Celler, der ere stillede i en Krands nsermest Bugsiden omkring Kjonsaabningen: hos Gyrator Da- 

 nielsseni udmunde de med en fcdles Gang (Tab. IV. fig. 2, q), hos Gyrator Schmidtii derimod. saa vidt jeg 

 lean se, med liver sin Udforselsgang i Kjonsaabningen. Cellerne afsondre draabelignende Legemer. der ere 

 aldeles homogene, farvelose og sta?rkt lysbrydeude, saa deres Rande vise sig dyb sorte; deres Storrelsc 

 varierer, men er gjennemsnitlig forholdsvis betydelig; hos Gyrator Danielsseni have de middels Storrelse af 

 omtrent 0,010 mm. i Diameter. De ligne i Udseende ganske Fedtdraaber. Ligge de taet tilsammen. antage 

 de en regelnuessig G-kantet Form. I ^Ether tabe de sin Lysbrydning, blive blegt hvidlige og ere vanske- 

 lige at skjelne. Endnu injerkeligere Kjertler, synes mig, udmunde i Kjousaabningeii hos Proxenetes flabclli- 

 fer, u. gen., n. sp., Kylosphrera aruiata, n. gen., u. sp., Plagiostomum Koreni, n. sp., Monocelis hamata n. 

 sp. og M. spinosa n. sp. Hos disse findes omkring Kjonsaabningen i Ijengere Afstand fra denne talrigr 

 peereformige Celler, der indelmlde kantede, staerkt Ij'sbrydende Legemer med et morkere Midtparti. Lege- 

 merne ere meget smaa; de sees forst nogenlunde tydelig ved Hjselp af Immersionslindse VIII eller IX. 

 Gundlach; hos Plagiostomum Koreni ere de endnu mindre end hos de ovrige Arter. Fra Cellerne udgaa 

 Strenge af disse Legemer, der under hyppige Auastomoser konvergere til Kjonsaabningen, hvor de udmunde 

 (Tab. VII, fig. 8 o, o). Ved at behaudle Legemerne (hos en af Arterne, Monocelis hamata) med Eddikesyre. 

 oplostes de straks og forsvandt; ved Indvirkning af Kalilud blev det morke Midtparti endnu morkere, skar- 

 pere afgraendset og syntes storre, saa den lysbrydeude Substants kun saa ud sum en Ramme rundt omkring 

 (Tab. VII, fig. 8, p); forovrigt forandredes ikke den lysbrydende Substants. Da Kaliluden derimod augri- 

 ber det indre Parti, maa vel dette mdrholde urganisk Materie. Af de nasTiite Arter have Mipnncclis-Ar- 

 terne to Kjonsaabniuger, de ovrige en faelles. Hos Monocelis udmunde Kjertlerne kun i den kvindelige 

 Kjonsaabning. Legemerne staa da uiaaske i det kvindelige Kjonsapparats Tjeneste. Deres Funktion for- 

 ovrigt er mig eu fuldstzendig Gaade. 



Testiklerne hos Rhabdocoelerue ere enkelte eller parrede. eller de bestau af talrige smaa lilaTev. 

 der ere fordelte i Legemet. Det sidste Forbold tra-ffer man navnlig hos de lioieststaaende Sla-gter, der 

 staa nsermest 'Dendrocoelerne, men ogsaa hos Slsegterne Mecynostomum. van Ben., Omalostomum. van 

 Ben. og efter mine Undersegelser hos Aphanostomum, 0rsted, hvilke, is;r den sidste, hore til de laveste Rhab- 

 docoeler. Disse lavtstaaende Hhabdocoel-Slcegter stemme fremdeles overens med Dendrocoelerne deri. at 



8 



