d04 



látszik, melyben az elnyelt szilárd testek teljesen 

 körülzárva fekszenek. 1 Siebold ezen leirása csak 

 annyiban kivan kiegészítést , illetőleg módosítást, 

 bogy nem a garat húzódik össze, hanem még a kéreg- 

 plasmában fekvő nyeldeklö üröcskének összehúzódó 

 falai nyomják a táplálékot a bélplasmába, azaz : a 

 garat egyedül a táplálék bevezetésére, az alatta kitá- 

 ruló nyeldeklö üröcske ellenben annak tovaszálUtására 

 szolgál. 



A Vorticellaf éleknek (tágabb értelemben véve ezen 

 családot, azaz az Ophrydium- és Urceolaria féléket is 

 ide számítva) igen komplikáltnak látszó nyelőkészü- 

 léke szintén, nemek s fajok szerint változó hosszúságú, 

 aláfelé elszükülő kürtalakú, csupán az Operculáriák- 

 nál zacskószertíleg kitáguló cső, melyen egy pörgén 

 csavarodó vonalban helyezvék el alulról fel, azaz 

 a száj felé irányuló hosszú csillószőrök, melyek átmet- 

 szeti képen csup>án 3 vagy 4, egymástól meglehetősen 

 tavai álló, csillóször-pamatnak látszanak. A garat 

 mintegy közepe tájának domborodott oldalából indul 

 ki az átmetszeti képben sertének látszó hullámzó 

 hártya, alsó elkeskenyedő vége pedig egy orsóalakú 

 tágulatba vezet, melybe a garaton lehúzódó csillószőr- 

 sornak egy végső bojtszertí pamata belelóg. 3 Lach- 

 mann, kinek a Voticellafélék garatjára vonatkozó 

 első pontosabb adatokat köszönjük, a garat mellső 

 részét, mely az alfeluyüást is elfogadja, az előcsarnok- 

 nak(vestibulum), a továbbit nyelőcsőnek (oesophagus ), 

 az orsóalakú tágulatot pedig garatnak (pharynx) ne- 

 vezi, 4 s ezt a terminológiát Claparede is elfogadta; 5 

 Stein ellenben az egészre megtartja a garat i Sehlund i 

 kifejezést, 6 míg Bütschli ismét előcsarnokot s nyelő- 

 Csövet különböztet meg, az utóbbi elnevezést alkalmaz- 

 ván az orsóalakú tágulatra. Mindezen búvárok meg- 

 egyeznek almán, hogy az orsóalakú tágulat közvetet- 

 lentíl összefügg a garatcsövei, és Stein még különösen 

 ki is emeli, hogy a Yortieellaf éleknél a táplálék-alkat- 

 részek nem vájnak a garat végén egy hólyagszerü 

 ürt, hanem a garat orsóalakú alsó tágulatában gyűl- 

 nek össze. 7 GiiEEFF-et illeti azon érdem, hogy kimu- 



1 Vergleicbende Anat. iler wirbellosen Thiere. Berlin. 

 (18+5) p. 16. 



3 V. ö. Bütschli, Ueber Dendroeometes etc. ZWZ. 

 XXVIII. (1877) Taf. VI. fig. 21. 



3 Ueber die Organisation der Iufusorien etc. AAP. 

 (1856) 347. 



4 I. 80. 



5 I. 84. 



Id. m. 67. 



1 Id. m. id. h. 



tattá, hogy a garat az orsó-alakú tágulatnál végző- 

 dik s egy külön összehúzódó falu «hasas tölesér»-he 

 nyílik. ' Ezen észlelet helyességét Wrzesniowski meg- 

 erősítette s még hozzáteszi, hogy az Epistylis flavi- 

 cans garatjának vége egy gyűrűs, diaphragmaszerü 

 redő által elzárható. 3 



Stein, miután kiemelte, hogy nyeléskor a garat 

 orsóalakú vége húzódik össze, a nyelés további folya- 

 matát a következő élethű képbe foglalja: «A garatból 

 a parenchymába hatoló falat a test hátsó felében egy 

 hosszabb vagy rövidebb ívet ír le, miközben a garat 

 végétől először lefelé halad s azután a hátsó testvég 

 közelében a garattal ellenkező testoldalra hajlik át 

 s itt többnyire még egy darabig felfelé hatol. Ezen 

 lefutása közben egy mellül gömbölyödött, hátúi hegyes 

 zsineget képez, mely néha még akkor is összefügg a 

 garatvéggel, midőn mellső vége már a test ellenkező 

 oldalára érkezett. Ez esetben a szakadatlan, ívalaku 

 zsineg egészen a garattal összefüggő bélnek látszik. 

 Néhány pillanat alatt azonban a parenchyma, mely- 

 nek összefüggését a falat megszakíttotta , a garat- 

 végtöl kiiudulólag ismét elzáródik s ez által a falat- 

 nak hátsó alkatrészei a mellsőkhöz szoríttatnak, s azon 

 helyen, melyet a tovább nem mozgó falatnak mellső 

 vége foglalt el, egy gömb képződik, Ehrenberg 

 gyomorhólyaga » . 8 



Claparede és Lahcmann szintén említést tesz 

 arról, hogy bizonyos ázalékállatkáknál, melyek alatt 

 kétségkívül a Vorticella-félék értendők, a garatból 

 kinyomuló táplálék rögöcskék haladásuk alatt gyak- 

 ran egy világos barázdát hagynak maguk mögött, 

 melyet könnyen bélnek lehetne tartani; 4 Engelmann 

 pedig az Episti/lis Nympharwmnál igen híven ábrá- 

 zolja ezen vonalat. 5 



Az előadottak után nem szorul további bizonyí- 

 tásra, hogy tévesen tulajdonítják GREEFF-nek azon 

 érdemet, hogy a Vorticellaf éleknél a nyelés alatt lát- 

 ható ívelt járatot, melyen a falat végig halad, fel- 

 fedezte ; ismeretes volt az már jóval Greeff vizsgá- 

 latai előtt is. Greeff vizsgálataiban 6 csak annyi az 

 új, hogy kimutatta, hogy a garat alatti orsóalaku 



1 Unterstichungen über deu Bau und die Naturgescbicbte 

 der Vorticellineu. AN. 37. Jabrg. (1871) 200. 



2 Beitriige zur Naturgeschichte der Iufusorien. ZWZ. 

 XXIX. (1877) 297. 



3 I. 84. 



4 I. 35. 



s Id. m. Taf. 31. fig. 18. 

 6 Id. m. 200. 



