108 



azonban egészen másképen igyekeztek értelmezni. 

 Claparéde és Lachmann, kiknek felfogásába a plas- 

 maáramlás természetesen nem illik belé, jellemzően 

 jegyzik meg, hogy e két tüneményben, t. i. a Chara- 

 sejtek s a Paramecium belsejében való keringésben 

 csakis az a közös, hogy egyiket sem vagyunk képesek 

 ez idő szerint kielégítő módon megmagyarázni. 1 — 

 A nevezett búvárok különben CoHN-t 2 követve, a 

 Paramecium keringését testtíri keringésnek tekintik, 

 s valószínűnek tartják, hogy a testűrt béllelő, de pará- 

 nyiságuk miatt közvetetlenűl nem látható csillószőrös 

 hámsejtek tartják a chyimist áramlásban. 3 Carter 

 ezen hipotetikus csillószőrös hámsejteket, melyeket 

 azóta senki sem látott, pláne le is írta. 4 Bergmann és 

 Leuckart az elnyelt táplálékok keringő mozgásainak 

 magyarázatát a test parenchymájának váltogatva tör- 

 ténő összehúzódásaiban keresi. 6 Stein végre, mint 

 már fennebb előadtam, mindezektől eltérő magyará- 

 zatát adja az áramlásnak, s okát abban keresi, hogy a 

 garaton át behabart táplálékáram hozza keringésbe 

 s tartja keringésben a bólplasmát. Bármennyire kielé- 

 gítőnek lássék is ezen magyarázat a garattal ellátott 

 csillószőrös ázalékállatkákra nézve, könnyen belát- 

 ható, hogy a tüneményt még sem képes teljesen meg- 

 magyarázni; mert áramlás a szájnélküli Aeiiietafélék 

 plasmájáLan is észlelhető , a gyökérlábúak élénk 

 plasrnaárarnlására pedig ezen magyarázat teljességgel 

 nem alkalmazható. 



A Flagellátok, melyeknél Ehrenberg az egy vagy 

 több ostor alapján sejtette a szájnyílást, ujabb vizs- 

 gálatok szerint, az EHRENBERc.-töl megjelelt helyen 

 csakugyan el vannak látva szájjal, miként azt Clapa- 

 réde és Lachmann, Stein, Carter, James-Clark, Fro- 

 mentel s Bütschli vizsgálatai egyaránt megerősítik. 

 Vélemény-eltérés csupán arra nézve lehet, vájjon a 

 levélzölddel áthasonító Flagellátoknak is van-e szájuk. 

 Ezen kérdéssel fennebb a lüktető üröcskék tárgyalásá- 

 nál már tüzetesen foglalkoztam s az ott előadottaknak 

 csupán azon lényegét akarom ismételni, hogy a két 

 ostorvégi üröcske közül csupán az egyik felel meg a 

 lüktető üröcskenek, míg a másik a csillószőrös ázalék- 

 állatkák számos képviselőjénél előforduló, általam mjel- 



1 1. p. 37. 



2 Beitráge zur Entwickluugsgeschichte Jer Infusorien. 

 ZWZ. III. (1851) 265. 



3 I. 39. 



1 Clap. et Lacbm. u. o. 



s Anat. physiolog. Uebersicht des Thierreicbs. Stuttgart. 

 (1855) 184. 



deklő üröcskenek nevezettel azonos, mely némelyek- 

 nél, nevezetesen az Euglenáknál már régóta ismert 

 jól kifejlődött kürtalakú garaton át veszi fel a vizet : 

 a tiszta vagy módosidt levélzöldet tartalmazó Flagel- 

 látok ugyanis nem esznek, hanem csak vizet nyelnek 

 el. A levélzöld nélküli Flagellátok egy részénél a csu- 

 pán nyilaskor kivehető, finom garat gyakran szinten 

 nyeldeklö űröcskébe vezet. Ily nyelő készüléket ismert 

 fel Stein a Menoidium pellucidumnál, Atracanema 

 teresnél s a Phialonema cyclostomumnál? Az evő Fla- 

 gellátok másik csoportjánál a szájnyíláson betüremlö, 

 finom, csillószőröket soha sem viselő cuticulával borí- 

 tott tágabb, majd egyenes, majd kürtszerűleg csava- 

 rodott garat közvetetlenűl a bélplasmába vezet. Ilyen 

 garat jellemzi a STEiN-tól a Gryptomonas-, Astasia- 

 és Scytomonasfélék családjába foglalt Flagellátokat. 



Az alfelnyilásnak, mely aránylag kevés Flagel- 

 latánál ismeretes, helye úgy látszik ép úgy változik, 

 mint a csillószőrös ázalékállatkáknál, így például az 

 Astasiaféléknél az alfél a test hátsó végén, a Monas- 

 féléknél oldalt a test közepe táján, vagy ezen alul 

 nyílik. 



Állandó szájnyilással vannak még ellátva a vég- 

 lények között a Noctilucák, melyeknek szájszerkeze- 

 tét illetőleg legyen elég a fennebb előadottakra 2 

 utalnom. 



Hogy azon gyökérlábúaknái, melyeknél kéreg- 

 plasma elkülönülve nincsen, igya l'olythalamiumok- 

 nal, Heliozoumoknál stb. a testfelület minden pontja 

 egyaránt alkalmas a táplálék felvételére, nem szenved 

 semmi kétséget. Vannak azonban mind a sugaras, 

 mind a karéj os állábakat bocsátó gyökérlábúak között 

 olyanok is, melyeket tömöttebb összeállású nem sze- 

 mecskés kéregplasma határol, — ilyenek pl. az 

 Euglyphák, az Arcellák, Difflugiák, Amoebák, — s 

 ezeknél a priori nem látszik egészen lehetetlennek 

 Clapaeéde és Lachmann azon gyanításképen kifeje- 

 zett véleménye, 8 melyet ujabb időben Fromentel 

 teljesen magáévá tett, 4 hogy a kéregplasmán egy 

 állandó szájnyílás van, mely csak a nyelés 2Üllauatá- 

 ban nyílik meg, hogy nyomban ismét teljesen elzá- 

 ródjék. Közvetetlen észleletek azonban ezen gyanítást 

 épen nem erősítik meg ; az Amoebak nyelési aktusa 

 legalább a legpontosabb megfigyelésnél is azon beha- 



1 III. Taf. XXIII. fig. 30—48. 



2 V. ö. 46. 

 a I. 2. 418. 

 4 220. 



