101 



ben vannak elhelyezve? — Mindezekből látható, 

 hogy FiíoMKNTEL-nek nagy határozottsággal kimon- 

 dott tana az észleleti tényekkel nem áll összhangzás- 

 ban, söt még a saját munkájához tartozó rajzok rész- 

 leteitől is fényesen megezáfoltatik. 



Szükségesnek tartom azonban e helyen Fro- 

 MENTEL-nek következő szavaira mégis megjegyzést 

 tenni. «Azt mondottuk fennebb, hogy a sarcodicus 

 állomány által összenyomott bél hártyája annyira re- 

 dukálva lehet, hogy végkép kikerülheti a figyelmet; 

 más esetekben a bél lefutása még üressége alatt is 

 látható marad ; ezen tényállás különösen könnyen 

 konstatálható oly ázalékállatkáknál, melyek festő 

 anyagot tartalmaznak, mely a bél szomszédságában 

 való gyér előfordulása, vagy hiánya miatt világosan 

 hagyja a beleső lefutását kitűnni. »' S e helyen a XV. 

 rajzlap G. ábrájára hivatkozik, melyen a bélcső egész 

 lefutásában világosan látható. 



Az idézett rajzon ugyan abszolút semmi bélcsator- 

 nának tartható részletet sem lehet fölfedezni, a követ- 

 kező 16. rajzlap ugyanazon (G) számmal jelelt ábráján 

 ellenben egy pörgén csavarodott bél van jelezve ; e 

 szerint tehát hibásnak kell az idézést tartanunk, s 

 azt csakis az utóbbi rajzra vonatkoztathatjuk. Ezen 

 rajz egy levélzöld testecskéket tartalmazó heterotrich 

 ázalékállatkát ábrázol, melyet Fromentel Leucophrys 

 patalá-nak nevez, mely azonban bizonyára azonos a 

 Stein és Wezesniowski vizsgálatai után igen ponto- 

 san ismert Climacostomum virens-Bzél* Jobard-Mu- 

 teau úrhölgy rajza a Stein és WRZESNiowsKi-tól 

 ugyanezen ázalékállatkáról adott pompás rajzokhoz 

 képest felettébb tökéletlen ugyan, de azért elég hí- 

 ven adja a szájhoz pörgén csavarodó serteívet, a tág 

 garatot s a test hátsó végén levő lüktető űröcskét. Fro- 

 mentel a szóban forgó ázalékállatka részletes leírá- 

 sánál, annak magjáról, mely Stein szerint: t hosszú, 

 egynemű licngeres zsineg, mely igen különböző módon 

 van hajolva és csavarodva; gyakran 8-ashurok-, vagy 

 patkóalakú, vagy csaknem pörgén csavarodott,** 

 semmi említést sem tesz; 4 az idézett rajzon ellenben 



1 Id. m. 35. 



2 Stein, II. 210. Taf. IV. Fig. 2-9. Wkzesniowski, 

 Leucophrys Claparedii. Annál, des se. natúr. 1861. IV. ser. 

 Tom. XVI. 327. PL 8. fig. 1—4. Továbbá: VVezksotowski, 

 Ein Beitrag zur Anatómia der Infusorien. AMA. V. ilSiiíl) 

 35. Taf. 4. fig. 21 — 22 Wbzesniowski itt megjegyzi, liogy 

 az általa Leucophrys Clape>idii névvel jeleli a hibásan újnak 

 tartott ázalékállatka azonos a( timacostomwn n/v/M-Kzel Stein. 



3 Id. m. 212. 

 3 Id. m. 295. 



Ugyanazon tájon, melyen a magnak kell lefutnia, (gy 

 a mag vastagságával teljesen megegyező, pörgén csava- 

 rodó világos zsineg van feltüntetve, mely körül a le- 

 vélzöld-testecskék gyérebben vannak elhelyezve, s ez 

 az, a mit Fromentel egész lefutásában világosan lát- 

 ható bélcsatornának tart ! 



Mindezekettekintetbe véve, habozás nélkül kimond- 

 hatjuk, hogy a FEOMENTEL-töl felfedezett bél egy- 

 általában nincs meg, Fromentel egész tana pedig 

 hiányos és felületes megfigyelésen alapszik, s ha va- 

 lakire, úgy bizonyára ö rá magára leginkább alkal- 

 mazhatók saját szavai: "Combién ondóit regretter 

 que des travailleurs sérieux des savauts distingués 

 se laissent entrainer par une imagination trop ar- 

 dente, ou se contentent de continuer á propager des 

 erreurs grossiéres sans se donner le peine de vérifier 

 le dire de leurs devanciens !» 3 



Az előadottak után, ha a valót a költöttől lelki 

 ismeretesen elválasztjuk, végre mégis csak annak el- 

 ismerésére kell jutnunk, hogy mindazok a búvárok, 

 kik a véglényeknek emésztő-űrt, egy vagy sok gyom- 

 rot s külön belet tulajdonítottak, tévedtek, s hogy a 

 nagyérdemű Dujarüin egyenesen fején találta a sze- 

 get, midőn Ehrenberg sokat bámult tanával szem- 

 ben egész határozottsággal kimondotta, hogy a 

 sarcodé, vagy protoplazma az, mely az emésztés 

 munkáját végezi. 



Azon szilárd táplálékot felvevő véglényeknél, me- 

 lyeknek bélplasmája tömöttebb összeállásu kéregréteg- 

 gel, s gyakran cuticulává tömörült határhártyával 

 van borítva, a testfelületnek minden pontja természe- 

 tesen nem lehet egyaránt alkalmas a tápláléknak be-, 

 az ürülékeknek pedig kibocsátására, s ezeknél, me- 

 lyekhez a csillószó'rös ázalékállatkák, Fligellátok és 

 és Noctil/ucák tartoznak, állandó szájnyílás s több- 

 nyire külön alfelnyílás is van kifejlődve, melyek kö- 

 zül az előbbi egy csaknem mindig jól kivehető nye- 

 lőcsőn vagy (járaton {oesophagvs, pharynx a külön- 

 böző szerzőknél) átvezeti a táplálékot a véglény 

 bélplasmájába, míg az utóbbi csak az ürítés pillana- 

 tában nyílik meg. hogy nyomban ismét teljesen el- 

 záródjék. 



A csillószörös ázalékállatkák szájának elhelyezése 

 és szerkezete aránylag igen tág korlátok között vál- 

 tozik. A mi az előbbi viszonyt illeti, lehet a száj a test 

 hossztengelyének mellső végén (pl. Enchclyodon), ;i 

 csonkított, korongszerü mellső testvég szegélyén (pl. 



1 Id. m. 221. 



