123 



Az ázalékállatkák magjának szama legtöbbnyire 

 csak egy; az olvasóalakú magvak egyes izeit felfogá- 

 som szerint külön magvaknak azért nem lehet tekin- 

 teni, inert a kolbászalakú, gyengén befűzött s sza- 

 bálytalan ízekre osztott magvak között minden átme 

 net észlelhető. Ellenben állandóan két mag jellemzi 

 az Amphileptusokat , Dileptusokat, a Lacrimaria 

 Olort, a Lionotusokat, az OpisthodontBozOxylricha- 

 félék legnagyobb részét; nagyszáma mag fordul elő 

 bizonyos Opalin áfe-nál. Vájjon ezen magvak csakugyan 

 külön magvaknak felelnek-e meg, vagy pedig, mint az 

 olvasóalakú magvak, csupán 2 — 4 sok ízre tagolt, 

 egyetlen magnak, nem tekinthető véglegesen eldöu- 

 töttnek. Részemről hajlandó vagyok ezeket is az ol- 

 vasóalakú magvak kategóriájába sorozni, s felfogási un 

 támogatására felhozhatom azon körülményt, hogy 

 egyes búvároknak sikerült az összekötő fonalat ege- 

 szén különállóknak tartott magvak között is kiniu- 

 tetni ; igy kimutatta Balbiani és Bí'tschli a finom, 

 hosszú összekötő fonalak, a Stylonichia két magja, 1 

 Wrzbsniowski pedig a Loxodes Rostrum nagvszámú 

 magjai között. 2 Mindemellett azonban jogosan felte- 

 hető, hogv a megnyúlt testű ázalékállatkák magjának, 

 — ha szabad e kifejezéssel élnem, — ízekre oszlásra 

 való hajlama bizonyos ázalékállatkáknál tényleg az 

 ízeknek végképi elválására vezet, s így az egymagvú- 

 ságot a sokmagvúsággal szakadatlan sorozat fűzi 

 össze. 



A mi az ázalékállatkák magjának szerkezetét il- 

 leti, említettem már, hogy eredetileg egynemű elsőd- 

 leges maggal hirnak, mely finom, szerkezet nélküli 

 maghártyával van borítva; az egybekelés után meg- 

 ifjodott ázalékállatkákat mindig ily egynemű, elsődle- 

 ges magvak jellemeznek. Ily egynemű szerkezetű, 

 vagy talán helyesebben szerkezet nélküli azonban nem 

 marad meg az ázalékállatkák magja, hanem később 

 különböző jellemzetes elkülönülések lepnek fel állo- 

 mányában, melyeknek összefüggő lánczolatát s élet- 

 tani jelentőségét ez idő szerint persze legnagyobbrészt 

 nem ismerjük. 



Már az egészen egyneműnek látszó mag állomá- 

 nyában is gyakran bizonyos elkülönüléseket tár fel 

 erösebb nagyítás vagy kémszerek alkalmazása. így 

 a mag állománya igen gyakran s a legkülönbözőbb 



1 titudien über die ersten Entwicklungsvorg. d. Eizelle, 



din Zelltbeilung und Conjugation der Iufuaoriou. Abli. d. 

 Seuckeuberg. Gesellscb. X. B. (1876) 280. 



2 Beobacbt. über Infusorien in der Umgebung von 

 Warschau. ZWZ. X. ilí-70) 494. 



ázalékállatkáknál szabályos távolságokban álló finom 

 gömböcskéket, szemecskéket tartalmaz, melyek na- 

 gyobbakká fejlődvén, a magot ikrás szerkezetűvé vál- 

 toztatják; ilyen ikrásnak találom en a magot a Kns- 

 sulak-néü b gyakran az Acinetaféléknél ; ugyanilyen 

 a mag Bütschli szerint a ( 'yitostomum leucás-Jxúl. 1 

 Máskor ismét a mag állománya finom rostos-gön 

 szerkezetűnek látszik, mint JH'isi iii.i szerint- a liur- 

 saria truncatellá-nsik magja. Némely ázalékállatkák 

 magja végre szorosan egymás mellett álló, víztiszta, 

 világos udvarral környezett gömböcskékből van öe 

 téve, úgy hogy az egész mintegy parányi sejtekből 

 látszik állani. 



Az egynemű, vagy szemecskés magvak belsejeben 

 gyakran tömöttebb magállományból álló kisebb-na- 

 gyobb rögöcskék lepnek fel, melyeket néha vilá- 

 gos udvar környékez. — A tömöttebb belső testeket 

 más esetekben egyetlen nagyobb helyettesíti, mely 

 a sejtmagnál használt terminológia szerint magocs- 

 kának (nucleolus) volna nevezendő. Ezen belső tö- 

 möttebb testet a külső magállománytól szélesebb, 

 vagy keskenyebb magudvar választhat még el, s így 

 jő létre azon magkéregréteggel ellátott hólyagocska- 

 alakú mag, mely pl. a Chilodon Gucullulust jellemzi ; 

 ugyanily szerkezetűek Wrzesniowski szerint a Lo- 

 xodes Rostrum olvasóalakú magjának egyes gömbjei. 



Igen sajátságos az, hogy némely ázalékállatkánál 

 a mag két egészen különböző szerkezetű, élesen el- 

 vált félből áll ; míg ugyanis a mag egyik fele egészen 

 egynemű, vagy finoman szemecskézett, addig a másik 

 durván szemecskézett, vagy zsírfényű rögöcskékkel 

 van megtömve. Ilyen szerkezet ismeretes a Spirochona 

 gemmipara magján; ugyanilyenek gyakran az Oxy- 

 trichafélék magjai, valamint vizsgálataim szerint a 

 Tintinnus fluviatilis magja is. 



A legtöbb Oxytricha-, Ghlamydodonfélék, a Spi- 

 rochona gemmipara s vizsgálataim szerint a Tintin- 

 nus fluviatilis magjára nézve igen jellemző, hogy kö- 

 zepe táján, hol gyakran kissé be van fűződve, egy 

 barántfekvesü, nedvet tartalmazó lencsealakú ürÖCS- 

 kétó'l mintegy rés által van ketté osztva. Hasonló 

 lencsealakú res észlelhető gyakran az Euplotesfélék 

 patkó-, vagy szalagalakú magjának két vége előtt. 



A mag belsejében némely ázalékállatkáknál elkü- 

 lönült magocskától megkülönböztetendő azon,Sii:noLD 

 óta rendesen szinten magocskának nevezett képlet. 



1 Id. m. p. -_>7i;. 

 ■ ü. o. 



16 



