125 



egész test belseje kering, 1 bizonyára tévedésen alap- 

 szik, mert egyetlen későbbi búvár sem erősíttette 

 meg. 



BetoJcozódás. 



Kgy olasz búvár, (li an/.ati, mar a múlt században 

 közzétette 2 azon érdekes észleletét, hogj egy ázalék- 

 állatka, melyet ő Proteus névvel jelöli s mely való- 

 színűleg Ehrenberü Amphileptus moniligerével azo- 

 nos, azon bámulatos tulajdonságával tűnik ki, 

 hogy képes bizonyos körülmények között gömbbe 

 húzódva, magát finom tokkal körülzárni s ezt hosz- 

 Bzabb pihenés után ismét elhagyni, sőt tokjából, mi- 

 ként az azon időben különösen Spallanzs ni kísérletei 

 utján híressé vált Eotatoriumok és Tardigrádok, még 

 hosszas kiszáradás után is életre ébredni. Ehkenbeeg 

 ezen, valamint a véglények betokozódására vonatkozó 

 későbbi észleleteknek helyességét kétségbe vonta, 

 nem tudván magának oly állatot képzelni, mely élet- 

 folyamatában visszatér a peteállapotba, hogy magát 

 bizonyos idei pihenés után mintegy újjá-szülje, s az 

 egészet helytelenül magyarázott vedlési folyamatra 

 vélte \ iss/,a\ ezetendőnek. 8 



Minthogy Guanzati felfedezése egy félszázadig 

 egészen elszigetelve állott, helyességét pedig a leg- 

 illetékesebb búvár, Ehbenbebg kétségbe vonta, 

 mint sok más alapos régibb adat, gyorsan feledékeny- 

 ségbe ment, s csak 1845-ben tett Siebold kőzze ugyan- 

 ily észleletet azEuglena viridislö'l. Szerinte a gömbbe 

 húzódó Euglenák korántsem halnak el, ínintEmtEN- 

 beeg vélte, hanem átlátszó tokkal veszik magukat 

 körül, mintegy bebábozódnak, 4 mely észlelet helyes- 

 séget Pooke, Pebty, Stein, Cohn s számos más bú- 

 vár sietett megerősíteni. 



Ugyanezen időre esik, hogy Kölltkeb a búvárok 

 figyelmét a Gregarinákra, mint egysejtű szerveze- 

 tekre irányítá, s Fbantzius már 1846-ban kimondotta 

 annak valószínűségét, hogy a Gregarinákkal együtt 

 előforduló, úgynevezett pseudonavicellákat tartal- 

 mazó gömbölyű tokok a Gregarínák fejlődéskörébe 



1 Id. m. 24. 



2 Osservazioui e sperienze intomo ad un prodigioso 

 aniuialuccio delle infuaioni ili Ldigi Uuanzati. C. E. B. 

 Opuscoli scelti sulle acienze o sulle arti. Tom. XIX. Mi- 

 lano. 179»i. Terjedelmes kivonatát 1. ZWZ. VI. (1855) 

 432-442. 



3 Monateber. dor Berliner Akad. vom 18. Dezember. 

 1851. v. ö. ZWZ. IV. (1853) 258. 



4 Vergl. Amit. p. 25. 



tartoznak. 1 Stkin azután csakhamar kimutatta, hogy 

 a Gregarínák bizonyos fejlettségi fokon gömbbe hú- 

 zódnakskettenként egyesülve, átlátszó burkot választa- 

 nak ki;- Köu.lKKk, Bfil ( II, LeíDIG, LlEBEBKÜHN, Leü- 



ckabt s más búvárok vizsgálatai után mai nap bizto- 

 san tudjuk, hogy a Gregarínák szaporodásukat meg- 

 előzőleg csakugyan betokozzák magokat, még pedig 

 nem mindig kettesével, hanem igen gyakran egyen- 

 ként is. 



Stkin, kit a Gregarínák körül tett felfedezései 

 vezettek az ázalékállatkák tanulmányozására, mind- 

 járt tanulmányainak kezdetén azon felfedezést tette, 

 hogy a Vorticellák is képesek gömbbé húzódva, mint 

 a Gregarínák, csakhogy egyenkint, betokozni ' J ma- 

 gukat. Stein nagy számú Vortieella microstoma né- 

 pesítette víz felületén s fenekén kisebb-nagyobb 

 gömböket talált, melyeket kettős körvonalú, egynemű, 

 átlátszó, rugalmas burok zárt körül; ezen tokok bel- 

 sejében a jellemző mag s a legalább egy ideig még 

 megmaradó csillószőrözet, továbbá azon körülmény, 

 hogy egyes tokok kocsányon ültek, minden két- 

 séget kizáró határozottsággal szólottak a mellett, bogy 

 a tokok csakugyan a Vorticellákhoz tartoznak. Stein- 

 nak magának az utolsó harmincz év alatt megjelent 

 korszakot alkotó munkái, nemkülönben CoiiN-nak, 4 

 AuEBBACH-nak, 5 CiENKOwsiu-nak, 6 Clapabéde- és 

 L.ACHMANN-nak, valamint számos ujabb búvárnak dol- 

 gozatai tömérdek adattal bizonyítják, hogy a betoko- 

 zódás mind a csillószörös, mind az ostoros ázalékál- 

 latkáknak jellemző tulajdonságai köze tartozik ; úgy 

 látszik azonban, hogy valamennyi ázalékállatka még- 

 sem képes magát betokozni : így pl. a Paramccium 

 Aurelia-t es /'. Bursaríá-t, bár a legközönségesebb 

 ázalékállatkák közé tartoznak, soha senki sem találta 

 betokozott állapotban. 



A véglények többi csoportjamái szinten észlelte- 

 tett a betokozódás. így Auekbach kimutatta, hogy az 



1 Observationes quaedam do Gregarinis. Vratislaviae. 

 1846. 



- Ueber die Natúr der Gregarinen. AAP. 1848. 



:i Untersucbuugen über die Entwicklung dor Infuso- 

 rien AAP. 181'J. Továbbá: Neuere Beitráge zur Kenntnias 

 der Entwicklungsgesehichto und dos feineren Baues der 

 Infuaionsthiere. ZWZ. III. (1852) 175. 



4 Ueber den Encystirungsprocesa der Infusorien. ZWZ. 



IV. (1853) 253. Továbbá: Ueber Encystirung von Anipbi- 

 leptus Faaciola. ZWZ. V. (1854) 434 



6 Ueber Encystirung von üxytricba Pellionella. ZWZ. 



V. (1854) i-30. 



I i ibér (ystenbild. der Infuaorien. ZWZ. VI. (1855) 301. 



