131 



zőtlenek ugyan, de nem abszolúte halált okozók, a 

 legalsóbb lények csíráivá, szerveződhetnek! 



Könnyen belátható, hogy az ily értelemben vett 

 elsődleges keletkezes kísérleti utón való bebizonyítá- 

 sának legyőzhetetlen akadályok állanak útjában ; mert 

 egy felől nem ismerünk, s alig is képzelhetünk oly 

 eljárást, mely a külvilágból származó csírákat elölné, 

 a nélkül, hogy egyúttal az élőállománynak ama hipo- 

 tetikus csírákká szerveződő részecskéi is egyúttal 

 tönkre ne mennének ; másfelől pedig nem zárható ki 

 annak lehetősége, sőt valószínűsége sem, hogy a lát- 

 szólag magából az elhaló szerves állományból életre 

 ébredő apró csírák, minők pl. a legkisebb Mikrokokku- 

 sok, vagy azok a legerősebb nagyításoknál is a látás 

 végső határán álló parányi gömbök, melyekből némely 

 búvárok szerint a Monadok képződnek, nem voltak 

 már eleve meg észrevehetetlen parányiságban az élő 

 szervezet anyagában, hogy kedvező körülmények 

 között észrevehetőkké növekedjenek. Épen ily nehéz- 

 ségbe ütközik azonban a senogenia létének vég- 

 leges megczáfolása is, s csakis a magasabb szer- 

 vezetek fejlődésének ismeretéből levont ana 

 logiákra támaszkodva, lehet állítanunk, hogy 

 a xenogenia léte ismeretink jelenlegi állá 

 sán nem látszik valószintinek. 



1. A Gregarináhnalc s a velük- rokonszervezeték- 



nék szaporodása én kifejlődése. 



Henle már 1835-ben sajátságos tokokat fedezett 

 fel a földi giliszta ivarszerveiben, melyek egészen a 

 Naviculákra emlékeztető, kemény héjú, orsóalaku tes- 

 tecskéket tartalmaztak ' s melyeket Hoffmeister 

 valódi Naviculáknak tartott. 2 Négy évvel később 

 Siebold írt le hasonló tokokat, melyeket a Gregarina 

 caudata társaságában talált egy légy-álczának, a 

 Sciara nitidicollisnak belcsatornájában, s bár tartóz- 

 kodva, de mégis kimondotta annak lehetőséget, 

 hogy a Navicula-alakú testecskék, melyeket navi- 

 celláknak nevezett s melyekkel a Henle felfedezte 

 tokok testecskéit azonosoknak állította, a Gregarinák 

 fejlődéskörébe tartoznak. 3 Ismételt vizsgálatok után 

 HnNLÉ-nek is sikerült a földi giliszta ivarszervében 

 a navicella-tokokkal együtt élő Gregarinákat ( Muno- 

 cystiséket) felfedezni, minek alapján hajlandóvá lön 



1 Ueber die Gattung Branebiobella AA1'. ilss.">i 592. 



2 Meckkx alább id. in. ÍM. 



3 Beitrágc zur Naturgescbicbte wirbolloser Thiere. Dau- 

 zig. 1S3'J. i>. Ü3. V. ö. ötkin alább. id. ért. 198. 



Siebolu azon feltevésében osztozkt nini. hogy a navi- 

 cella-tokok, melyeket Meckel a, földigiliszta fejlődés 

 ben levő petéinek állított, 1 a Gregarinák szaporodásá- 

 val állanak viszonyban s úgy ő, valamint Fbantzii S 

 is, ki nyolcz különbözei rovarban élő Gregarinákkal 

 együtt szintén ráakadt a navicella- tokokra, 8 elvetette 

 KöLLiKEH azon feltevését, hogy a Gregarinák oszlás 

 utján szaporodnak. 4 



Ezen észleletek állottak rendelkezésére SiEiN-nak, 

 ki a Gregarinák ismeretéről alapvető dolgozatában 6 

 igen beható tanulmányok alapján kimutatta, hogy 

 a navicdlák, a psevdovavicellák, vagy miként azóta 

 neveztetnek, a mióta Leyiuo," majd Lieberkühn is 7 

 arra utalt, hogy a Hűllek János- tói 1841-ben felfede- 

 zett, ügynevezett psorospernriumokkol, egyenértékű 

 képződmenyek, — a psorospermiumok, tényleg nem 

 egyebek, mint a Gregarinák szaporodási testecskéi, 

 azaz spórái. KöLLiKER-t is ugyanezen felfogás felé ve- 

 zettek tanulmányai, 8 főleg Bitucn-nak, Lieberkühn- 

 nek," Van Beneden EnuARD-nak, 10 Schneider Aimé- 

 nek u és BürscHLi-nek, 1 ' vizsgálatai végre teljesen 

 szilárd alapra fektették a Gregarinák spórák utján 

 való szaporodásának tanát.* 



A szaporodásnak induló Gregarinák egyenkint, 

 vagy párosával, kivételesen hármasával egybekelve, 

 gömbbé húzódnak, s a spórakepzésre betokozzák ma- 

 glikat. Stein észleletei utján azt vélte, hogy a páron- 



1 Ueber den Gesehlecbtsapparat eiuiger hermaphrodi- 

 tiseher Tbiere. AAP. (18Í4) ívj. 



2 Ueber die Gattung Gregarina. AAP. (1845) 373. 



3 Observationes qiuedam de Gregarinis. Berolini. 1846. 



4 Die Leln-e von der thierischeu Zello und deu eiu- 

 faclien thierischen Fonnelomeuteu, uach neuesten Fortschrit- 

 ten dargestellt. Zeitsebr. f. wiss. Botanik. Ií. H. (1S45) 97. 



r - Ueber die Natúr der Gregarinen. AAP. (1848) 1S2— t 2i>3. 



" Ueber Psoiospermieii und Gregarinen. AAP. i 1853 1 221. 



' Évolution des Gregaiiues. Bull. de l'Acad. royal de 

 Belgique T. XXVI. 1855. 



B Beitráge zur Kenntniss niederer Tbiere ZWZ. (1848) 

 25. Továbbá: Icones histiologic;e I. Ablb. Ueipzig. 1864 p. 8. 



'■' V. ü. id. müvén kívül : Ueber die Psorosperniien. 

 AAP. ilS5i-) 1. és 319. Beitrag zur Kenntniss der Gregari- 

 nen AAP. (1865) Mis. 



10 Rechercbes sur l'evolutiou des Grégorines. Bull. de 

 l'Acad. roy. de Belgique. 2. sér. I. 31. (1871) ::-j:>. 



11 Contributions á l'liistoiro dos Grégarines. Arcb. de 

 zoolog. expériment. I. IV. p. 193. V. ö. Leuckabt, Bericht, 

 AX. 12. Jahrg. II. (1876) 599. 



12 Kleine Beitráge zur Kenntniss der Gregarinen. ZWZ. 

 XXXV. (1881) 384. 



*A spórák útján való szaporodás miatt jelöli [jBUCKART 

 újabban a Gregarinákat Sporozoa névvel (Die Para&üen 

 des Mmschm. Zweüe Aufi. I. Bd. TuHpzig, 1879. 241.} 



17 



