95 



enyészett a garattal való összeköttetése s erre ismét 

 egy közönséges üröcskévé gömbölyödött. Mellékűröcskét 

 mindeddig nem tudtam találni; ha ilyen van, úgy 

 egyenesen ez tartandó a tulajdonképpeni lüktető üröcs- 

 kének. — Ezen és sok hasonló észleletből az Euglenák 

 és a rokon Flageüátok űröcskéjének kettős feladatára 

 következtetek. Egy részt ugyanis a szájon s garaton át 

 beömlő folyékony táplálékot fogja felvenni s habár 

 tökéletlen összehúzódásai utján a környező testállo- 

 mányba nyomni, más részt azonban a testűrből( helye- 

 sebben testállományból) összeszívárgó folyadékot az 

 ellenkező úton kifelé szállítani* 



Ugy hiszem, nem szorul hosszas érvelésre, hogy az 

 Euglenák és rokon Flagellátok űröcskéjének a Stein 

 felfogása szerint való kettős és pedig egészen ellenté- 

 tes működése alig képzelhető ; Stein szemlátomást 

 maga legjobban érezte ezt s ezért nem zárta ki a 

 CARTER-féle mellékűröcske jelenlétének lehetőségét, 

 melyet, ha csakugyan megvan, hajlandó a tulajdonképi 

 lüktető, azaz ürítő üröcskének tekinteni, míg a garat 

 lielsö végével összefüggő üröeske ez esetben természete- 

 sen csak víznek a Flagellát testébe való vezetésére 

 szolgálhatna. Hosszas és ismételve végezett vizsgála- 

 tokra támaszkodva, határozottan vélem állíthatni, 

 hogy az Euglenáknak, Phacusoknak s más rokon zöld 

 Flagellátoknák csakugyan két üröcskéjök van: 

 az egyik, melyet Stein igen pontosan leirt, a garat 

 alsó végével áll összefüggésben s kizárólag arra szol- 

 gál, hogy a garaton át beáramló vizet lomha össze- 

 húzódásai alatt, mi közijén egészen soha sem ürül ki, a 

 protoplazmába nyomja, melyben közvetetleníil ki nem 

 vehető pályákon terjed el; a másik ellenben, Carteií 

 mellékűröcskéje.EHiiENREKGÍdegducza, melynek jelen- 

 létét Claparéde is megerősíti, a garat lefutásának 

 mintegy közepe táján, vagy még valamivel feljebb fog- 

 lal helyet, s tényleg ez felel meg a csillószőrös ázalék- 

 állatkák lüktető űröcskéjének. Az Eiujlotak mindkét 

 üröcskéje a kéregrétegben fekszik ugyan, de ellenkező 

 oldalon, úgy hogy a lencserendszernek a felületre 

 való beállításánál csak az egyik látszik, a mikrométer- 

 csavarnak gyenge fel- és lecsavarásakor pedig a két 

 üröeske egy csaló képpé foly össze, mintha csupán egy 

 üröeske lenne, melynek a másik csupán karéjszerű 

 kiöblösödését képezi. Kétségkívül ily csalókép után raj- 

 zolta Stein aPhacus Pleuronectes üröcskéjét karéjos 

 űrnek, 1 melynek körvonalai egészen hívek, csakhogy 

 a felső öböl csak látszólag van az alsóval összekötve; 



1 III. Taf. XIX. fig. 58. 59. 60. 63. 94. 



tényleg egy külön üröcskének, a tulajdonképi lüktető- 



fm x-skeiiek felel ez meg. melyet az egyik ábrán (64) 

 csakugyan Stein is az alsótól elválva rajzol. A lapí- 

 tott testű Phacus Pleuronectes épen a legalkalmasabb 

 a két üröeske tanulmányozására. Ezen Flagellát kissé 

 feldomborodó lapjának, melyet hátoldalnak nevez- 

 hetünk, hosszirányú középvonalából éles taraj emel- 

 kedik ki, mi által a test jobb és bal félre oszlik, s igen 

 jól kivehető, hogy agarat alapján a hasoldalon van 

 az egyik, a garat közepe táján pedig, a hátoldalon, a 

 másik üröeske. Ha ezen, az oldalt álló szemfolt által 

 jelelt tulajdonkópi lüktető üröcskének működését 

 figyelemmel kísérjük, mi a lomhább mozgású nagyobb 

 Euglenáknál s a Phacusoknál, melyek gyakran hu- 

 zamosabb ideig vesztegelnek mozdulatlanul egy he- 

 lyen, épen nem jár nehézségekkel, meggyőződhetünk, 

 hogy szabályos időközökben teljesen összehúzódik s 

 ismét megtelik, s hogy systoléja alkalmával tartal- 

 mát egy szerfelett vékony, de a nagyobb Euglenáknál 

 gyakran igen világosan megkülönböztethető, résszerű 

 járaton át a garat szájvégi részébe üríti, hol a járatot 

 elfogadó s a garat cuticuláját átfúró ürítőnyílás kerek 

 körvonala igen élesen látható. A nagy Euglena samj- 

 vineanál a lüktető üröeske körületében a systole kezde- 

 tekor csokorszerű öblök jelennek meg, épen olyanok, 

 mint számos csillószőrös ázalékállatkánál. Gömbbé 

 húzódott Euglenáknál bárom üröcskét lehet megkü- 

 lönböztetni ; ezek közül az egyik, a víz bevezetésére 

 szolgáló, a másik kettőnél kisebb s a szemfolttal jelelt 

 üröeske systoléja alatt telik meg, azután pedig aman- 

 nak diastoléja alatt eltűnik, kétség kívül nem egyéb. 

 mint az előbb említett kivezető járat, mely az össze- 

 gömbölyüdéskor, midőn az Euglena hossztengelye irá- 

 nyában megrövidül, széthúzódik s egymellékűröcskévé 

 tágul. Ismeretes, hogy a fedőlemez alatt meg nem 

 újított, tehát kiélt s bomlási termékekkel fertőzött 

 cseppben hosszasan tartott véglények tíröcskéi egjTe 

 lomhábban működnek s végre egészen kitágulva, 

 megszűnnek lüktetni; ez észlelhető az Euglenákon s 

 Phaeusókon is, melyeknek garatvégi és szemfolt mel- 

 letti üröcskéje ily körülmények között megszűnik lük- 

 tetni, az utóbbinak kivezető járata pedig szinten egy 

 gömbölyüded üröcskévé tágul sekkor a három üröeske 

 három öböllel ellátott egyetlen üröcskének tartható, 

 minőt Stein rajzol a Phacus Pleuronectesnél. 1 



Az előadottak szerint, melyek Stein vizsgálatait 

 részben módosítják, részben kiegészítik, a Carti 



1 III. Taf. XIX. fig. 60. 64. 



