91 



vizsgálatai helyesnek bizonyítottak. RossBACH, a ki 

 lüktető üröcskék élettani viszonyait puhatoló terjedel- 

 mes es fáradságos vizsgálataival oly kitűnő érdeme- 

 ket szerzett, a legnagyobb pontossággal végzett észle- 

 leteire támaszkodva, nemileg kiegyenlíti, vagy legalább 

 kisebbíti a kétfelé nézet közötti nagy különbséget. Az 

 un K-skéket s járatokat burkoló, külön hártya, szerinte, 

 sincs rneg ugyan, hanetn igenis van összeállására 

 nézve különböző határréteg. Ehhez képest kétféle 

 üröoskéket különböztet meg : olyanokat, "melyeknek 

 határoló sarcoderétege csak igen kevéssé van tömö- 

 rülve, s az idegen folyadék eltávolodása után gyorsan 

 kiegyenlítődik a többi sarcodéval (azaz vele összefoly); 

 s olyanokat, melyeknek fala sokkal intenzivebb tömö- 

 rülésü, úgy hogy a kiürülés es kezdődő megtelés 

 közötti idő nem tart elég hosszasan, hogy, ha szabad 

 úgy mondanom, a tömöttebb sarcodénak a test többi 

 részének kevésbbé tömött sarcodéjától való oldását 

 előidézze". 1 Az előbbi kategóriába tartoznak például 

 az Enchetys-, az utóbbiba az Oxijtricliafélék űröcskei. 

 Az üröcskék ritmusáról s lüktetéseik gyorsaságáról 

 Kossbach dolgozatának megjelenése előtt csak egyes 

 rövid adatok voltak ismeretesek. Hogy egyes véglények- 

 nél az üröcskék szaporább, másoknál lassúbb ritmus- 

 ban lüktetnek, régóta ismeretes. Stein kiemeli, hogy 

 a tengeri ázalékállatkák üröcskéi sokkal nagyobb idő- 

 közökben lüktetnek, mint az édesvízieké ; 2 ugyanezt 

 tapasztaltam én a konyhasós tavak ázalókállatkáin s 

 gyökérlábuin. Stein ezen jelenségnek okát abban 

 keresi, hogy a sós viz tömöttségénél fogva, nehezeb- 

 ben szűrődik át a protoplazmán, mint az édes víz ; én 

 ellenben azon tényállásra támaszkodva, hogy a sós víz- 

 től abszorbeált levegő több élenyt tartalmaz, mint az 

 édesvízben foglalt, sokkal inkább vagyok hajlandó azt 

 tartani, hogy a sós vizeket lakó véglények a testükön 

 átszűrődő víznek ritkább megújításával is beérik, s 

 ehhez képest üröcskéik is ritkábban lüktetnek. 

 Schwalbe úgy találja, hogy a lüktetések annál gyor- 

 sabbak, minél kisebbek az üröcskék s fordítva; két 

 perezre a Chilodon < 'ucullulusnál 13 — 14, a l'arame- 

 tium Aurelianál 10 — 11, a Vorticella microstománál 

 1 — á lüktetés esik. Az élenynek szénsavval történő 

 kiszorítása kezdetben szaporítja , később lassítja a 

 lüktetéseket ; magasabb hőmérsékek alább szállítják a 

 protoplazma izgathatóságát s ezzel kapcsolatban a lük- 

 tetések száma is csökken. 3 



1 Dio rliythrüischeii Bewegungserscheinungen etc. 20. 

 a I. 91. 



3 Ueber die contractileu Behulter etc. ]fjl. 



Ezen töredékes adatokkal szemben igen nagy fon- 

 tosságot kell tulajdonítanunk Rossbaoh terjedelmes 

 vizsgalatainak, melyek egyrészt az üröcskék lükteti si 

 törvényeibe, másrészt pedig, — mivel az üröcskék ösz- 

 szehuzódását, miként a véglény test összes mozgásait 

 a protoplazma végzi, — a protoplazmának izgatható- 

 sági törvényeibe is mélyebb bepillantást ingednek s 

 ennélfogva általánosabb érdekkel is birnak. 1 



Rossbach tervszerüleg keresztül vitt vizsgálataira 

 édesvízi Amoebúkat s néhány csillószőrös ázalék- 

 állatkát (Euplotes Charon, Stylonychia pustulata, 

 < 'kilódon Gucullulus, Vorticella sp.J választott, s először 

 is azt konstatálhatta, hogy az Amoebák üröcskéi sza- 

 bálytalanul, a csillószőrös ázalékállatkák üröcskéi 

 ellenben egészen szabályos ritmusokban lüktetnek. Az 

 Amoebáknál a protoplazmába zárt bármely rögöcské- 

 nek az üröcske közelébe való nyomulása, vagy az 

 Amoebának valamely idegen testtel való érintkezése 

 elégséges ingert képez arra, hogy az üröcske bármikor 

 összehúzódjék. Azonban ily kimutatható ingerek beha- 

 tása nélkül is egészen szabálytalan a lüktetés ; így az 

 észlelésre használt három Amobánál {ABC) 1(5° 

 C. hömérsóknél egyik systolétól a másikig, következő 

 számú másodpercz telt el : 



A 97. 86. 154. 70. 81. 115. 90. 

 B 149. 103. 233. 131. 118. 

 C 100. 150. 135 150. 



Egy negyediknél 20° C. mellett: 73. 526. 351. 



Megjegyzendő, hogy a három utolsó Amaba 

 ugyanazon fajhoz tartozott s az A. verrucosával lát- 

 szott megegyezni. 



Ezzel szemben a csillószőrös ázalékállatkák lük- 

 tető ritmusának nagy szabályosságát a ket systole 

 között lefolyt következő másodperezszámok adják : 



Euplotes Charon: (16° C), 31. Zi. 33. 31. 31. 32. 



Stylonychiapustulata (16° C), 10. 9. 9. 10. 9. 



Chilodon CucuUulus (15° C), 5. 5. 



« (18° C), 5. 5. 5. 5. 5. 5. 



VoiidceUa sp. (17° C), 9. 9. 8. 10. 9. 9. 9. 9. 3 



Ezen számadatokból látható, hogy az üröcskék 

 lüktető gyorsasága különböző fajhoz tartozó ázalék- 

 állatkánál változik (ugyanazon fajnál s ugyanazon hö- 

 iiirrsek mellett azonban Kossbach állandónak találta) ; 

 továbbá, hogy a lüktető gyorsaság ingadozása oly 

 minimális, hogy alig vehető számba, főleg ha a hasz- 

 nált MiTZEL-féle metronómmal való meg oly gyakor- 



1 Die rhythmischen ücwcgiiugserscheinungen etc. 

 - hl. m. 26—39. 



12* 



