86 



véglénynél pedig csak ritkán van az űröcskék száma 

 változásnak alávetve. Ez utóbbi kivételes esetre pél- 

 dául szolgálhat az Arcella vulgáris, melynek fiatal 

 egyénei állandóan két, a test szegélyén szemben álló 

 üröcskével bírnak, míg nagy példányoknál vagy meg- 

 marad az eredeti szám, vagy pedig ezekhez még a 

 testet körül szegélyzö számos üröcske járul. Hasonló 

 viszony konstatálható számos Heliozoumnál s a Dif- 

 jlugiáknál; az előbbieknél az eredeti szám kettő, az 

 utóbbiaknál egy. A gyökériábúaknál általában az űröcs- 

 kék száma egy, kettő, vagy ennek sokszorosa. A karé- 

 lyos állábii gyökériábúaknál, az Arcellák kivételével, 

 az űröcskék száma rendesen csak egy, ritkábban több; 

 a sugaras állábúaknak ellenben, nevezetesen a Helio- 

 zoumok-és Euglyphaknaklegplább két űröcskéjök van, 

 míg a nagyobb Heliozoumoknál, még ugyanazon faj- 

 hoztartozóknál is, akisebb példányok két űröcskéjéhez 

 rendesen még több járul. A tömlöalakú tokokat lakó 

 gyökériábúaknál, ha csupán egy vagy két űröcskéjök 

 van, ezek mindig a test mellső felében foglalnak helyet, 

 ha pedig nagyobb számmal vannak jelen, ez esetben 

 az egész felületen lehetnek szétszórva. A Heliozou- 

 mok- és Arcelláknál, ha csupán két űröcskéjök van, 

 ezek mindig szemben állanak ; ha ellenben nagyobb 

 az űröcskék száma, ez esetben meglehetős szabályos 

 közökben vannak szétszórva, úgy hogy az egész test 

 számos egyenlő nagyságú üröcsketerületekre osztható 

 fel. Az alakjokat folytonosan változtató Amocbak 

 között csak azoknál lehet az üröcske helyéről szó, me- 

 lyek megnyúlt testtel olvadó csepp módjára folyva ha- 

 ladnak; a haladás ezen módjánál az egyetlen üröcske 

 mindig a test hátulsó részében marad. 



A Flagellátok között a levélzöldet tartalmazókat 

 csaknem kivétel nélkül két üröcske jellemzi, melyek a 

 test mellső végén az egy vagy több ostor alatt fog- 

 lalnak helyet. A zöld Flagellátok ezen ostor alatti 

 két lüktető üröcskéjére vonatkozó első észleleteket 

 Focke és Cohn egyidejűleg közölte, az előbbi a 

 Ghlamydomonas Puívisculusnál, 1 az utóbbi ugyan- 

 csak a Chlamydomonásnál s a Gonium pectorah egyé- 

 neinél mutatta ki a két üröcskét. 2 Ezen felfedezések 

 helyességét azóta sokszorosan megerősítették s a többi 

 zöld Flagellátoknál is feltalálták a két üröcskét. Stein 

 a Flagellátokat tárgyaló befejezetlen monografiájá- 



1 Pbysiologiscbe Studien. A. Wirbellosen Tbiere. II. 

 Breinen (1854) 4. 



2 Untersuch. über die Entwickehuigsgescliicbte iler mi- 

 croscbeu Alpeu inul I'ilze. Acta aead. c*s. Leop. Carol. Vol. 

 24. Bonn. 1854. 



ban az Eugienidáknak s még néhány ezekkel rokon 

 levélzöldet tartalmazó Flagellátnak csupán egy lük- 

 tető üröcskét tulajdonít ugyan, ez azonban, miként 

 alább, a lüktető űröcskék feladatának tárgyalásánál 

 alkalmam leend kimutatni, határozottan téves. A levél- 

 zöldet nem tartalmazó Flagellátoknak vagy szintén 

 két üröcskéjük van ostoruk vagy ostoraik alapján, vagy 

 csupán egy, a száj szomszédságában, vagy kissé alább, 

 a test közepe táján, oldalt, vagy végre, s ez a legrit- 

 kább eset, a test hátsó vége előtt. 



A csillószőrös ázalékállatkáknál leggyakrabban 

 egyetlen üröcske fordul elő : így Stein rendszerében a 

 Perit riehekn él csaknem kivétel nélkül; a Hypotrichek 

 közül az Oxylricha-, Euplotes-, Aspidisca- és Peri- 

 tromusfélék családjánál; a Heterotrichek között a 

 Spirostomum- ós Stenlor-félék családjánál; aHolotri- 

 chek között a( 'inetochilium-íéléknél, továbbá aPara- 

 mecium-, Enchelys-, és Trachelius-iélék egy részénél; 

 végre az Acineta-íelék nagy részénél. Két lüktető 

 üröcske csak ritkán fordul elő; igya Paramecium-nem 

 fajainál, néhány ZiWsana-félénél, valamint Bütschij 

 és Wrzesniowski szerint egy-két Vorticella-íélénél. 

 Kettőnél több, néha igen nagyszámú üröcske jellemzi 

 az Ervilia s Chlamydodon-íéléket, a Hypotrichek-, a 

 Bursaria-íélék egy részét, a Heterotrichek-, a Para- 

 mecium-, Enchelys- és Trachelius-iélék egy részét a 

 Holotrichek rendében; végre néhány Acineta-iéléi. 

 Ha csupán egyetlen lüktető üröcske vau, ez vagy a száj 

 közelében foglal helyet, vagy pedig a testnek hátulsó 

 végén; ez utóbbiakhoz tartozik az egy űröcskéjü Hete- 

 rotrichek egy része, a Holotrichek közül pedig az 

 Enchelys- és Trachelius-iélék, mig a Periirichek s az 

 egy űröcskéjü Hypotrichek mind az előbbi csoportba 

 tartoznak. A ket üröcskejüek üröcskéi a test egyik szé- 

 lén foglalnak helyet. A számos üröcske végre vagy egy 

 soriján szegélyzi a test egyik oldalát (többüröcskéjti 

 Holotrichek egy része), vagy végre az egész testen 

 egyenlő közökben van szétszórva (többüröcskéjü Hete- 

 rotrichek s a Holotrichek egy része). 



EHRENRERG-nek azon mai nap kalandosan hangzó 

 nézete, hogy a lüktető űröcskék ondóhólyagok, me- 

 lyek az ondót lüktetve, a lírányi peték termékenyí- 

 tésére az egész testben szétömlesztik, egyetlen újabb 

 búvár részéről sem fogadtatott el. Sok követőre talált 

 ellenben WiEGMANN-nak már 1835 ben nyilvánított 

 azon felfogása, 1 — mit különben Gleichen már a 



1 Wiegmann's Arcb. (1835) I. 12. v. ö. Lachmann ; Ueber 

 die Org. der Infusorien. 374. 



