

világosan megkülönböztethettem 1 s azon vélekedésem- 

 nek adtam kifejezést, hogy nem az egész tapogató 

 folytatódik a test belsőjébe, hanem, hogy a szóban 

 forgó képletek a tapogatok testfelületi vegéből kiin- 

 duló sugaras fonalak (s nem csővek, mint a tapoga- 

 tók maguk), melyek legtalálóbban a Helizoumók állá- 

 baiból a. protoplazmába folytatódó tengelyfonalakkal 

 hasonlíthatók össze, s mintegy síneket képeznek, 

 melyeken szívás alkalmával a felvett táplálék végig 

 csúszik. 



Hbrtwig a Podophrya gemníiparánál kétfelé ta- 

 pogatókat különböztet meg: úgymint hosszú hegye- 

 sen végződő s visszahúzódáskor pörgén csavarodó 

 rablófonalakat ( Fajigfaden ), és ezeknél rövidebb, 

 Bzivókorongocskával végződő s pörgén nem csava- 

 rodó szivófonalakat (Sangfaden). Amazok a zsák- 

 mány megragadására, ezek kiszívására valók; való- 

 színűnek tartja, hogy ezen a tapogatók alakjára s 

 élettani feladatára vonatkozó különbség az összes Aci- 

 netafélék tapogatóira is áll. Koch ugyanily kétféle 

 tapogatókat észlelt a Podophrya pusillánál, Frai- 

 tont pedig a /'. Benedeninél, 2 inig számos más az 

 utóbbi búvár által igen pontosan vizsgált Acinetafélé- 

 nél külön szívó s külön rablófonalak nem fordulnak 

 elei; e szerint Heetwig általánosítása ismereteink 

 jelen állása mellett nem látszik jogosultnak. 



Az elősoroltakból eléggé kitűnik, hogy a tapoga- 

 tok, vagy szivófonalak szerkezetükre az állábaktól s 

 csülószőröktől igen lényegesen eltérnek, s hogy meg- 

 okolt Claparéde és L/ACHMANN-nak azon felfogása, 

 hogy a tapogatók egészen sajátszerű s az állábakkal 

 és csillószörökkel nem homológ képződmények. 



Érzés s a : érzés közvetítésére való elkülönülések. 



Hogy a véglények a külvilág különböző behatásai 

 iránt nem közönyösek, hanem azokra gyakran igen 

 feltűnően reagálnak, minden búvár előtt eléggé isme- 

 retes. Bizonyos véglények a világosságot keresik, s ha 

 a vizet, melyben tartózkodnak, összekeverjük, igen 

 rövid idő múlva összegyűlnek az edénynek legvilá- 

 gosabb részén, s ha most az edényt megfordítjuk, úgy 

 bogy árnyékba kerüljenek, elhagyják helyüket s rövid 

 idő alatt feltalálják ismét az edény világos részét. 

 Más véglények ismét állandóan a sötét fenékiszapba, 

 vagy lehullott levelek vagy egyéb tárgyak ámyé- 



1 Iil. 111. -.'Ml. 

 -' Id. in. 



kába húzódnak. A belélősdiek az átvilágított tárgyle- 

 mezen szemlátomást rosszul érzik magokat s nyakra- 

 főre igyekeznek a nagy világosság koréból szabadulni. 

 mi közben a szokatlan ingertől elkábítva, egy ideig 

 egészen ezélszerütlen mozgásokai végeznek; pl. egy- 

 másnak vakon neki mennek, taszigálódnak, mint ezt 

 a béka kloakájából kivett Opalinák-, Balantidiumok-, 

 Nyctoihems- és Trichomonasokon igen szépen lehet 

 észlelni. Mennyire sérti a nagy fény s nyilván ezzel 

 együtt az elpárolgó cseppben a sók tömörülése, a fe- 

 dőlemez nyomása,, s a cseppnek lélekzésre nem alkal- 

 mas gázokkal való fertőződése a véglényeket, ezt leg- 

 világosabban bizonyítja az, hogy rövid idő alatt mind 

 a csepp szélére gyűlnek. A Vorticellafélék vizsgálásá- 

 nál elégszer boszankodva tapasztalhatjuk, hogy meg- 

 sokalva a kellemetlen ingereket, hátsó testvegükön 

 csillószőrkoszoiiit növesztenek s kocsányukról leválva 

 a látótérből kiszöknek. A gyökérlábúak állábaikat 

 gyengédtelen érintésre bevonják; számos Flagellát 

 ily körülmények között összehúzódik; a gyors össze- 

 húzódásra alkalmas csillószörös ázalékállatkák ossze- 

 pattannak; a tokokat lakó véglények tokjaikba óvato- 

 san visszahúzódnak s fenyegető veszélyt egyáltalában 

 valamenyien igyekeznek , üa máskép nem tehetik, 

 helyük változtatásával kikerülni. A véglények moz- 

 gása a hőmérsék emelkedésével élénkül, míg csök 

 kenésével lomhább lesz. Kühne vizsgálatai sze- 

 rint, az Amoebák s csillószörös ázalékállatkák villa- 

 mos ingerek iránt ép oly érzékenyek, mint a maga- 

 sabb állatok. Az evő véglények táplálékuk felvételénél 

 egészen úgy viselik magokat, mint az állatok. Néme- 

 lyek mindent felfalnak, mások ellenben válogatnak s 

 csak bizonyos táplálékot vesznek fel; s hogy a táplál- 

 kozásukra alkalmas tárgyakat igen jól s bámulatos 

 gyorsasággal meg tudják különböztetni, erre különö- 

 sen azon csíllószőrösek szolgálhatnak például, me- 

 lyek táplálékukat szájmelletti csillószőreik örvényzé- 

 sével sodorják szájukba. Ha ugyanis ezen örvénybe 

 valamely oly tárgy kerül, mely elnyelésre nem alkal- 

 mas, hirtelen megszünteti a véglény az örvényző csil- 

 lószőrök játékát, vagy oly irányt ad neki, hogy az 

 idegen test a szájhoz vezető örvényből kiesik, vágj 

 közvetetlen a szájtól veti azt el hullámzó hártyájával. 

 Mindezen adatok, melyeknek sorát tetszés szerint meg 

 hosszabbra lehetne nyújtani, minden kétség fölé eme- 

 lik, hogy a véglények ereznek ; s azon kérdés lép elő- 

 térbe : vájjon van-e az ingerek vezetésére s feldol- 

 gozására szolgáló külön szervök, azaz idegrendsze- 

 rük, s vannak-e külérzékeik '? 



