78 



A tapogatók finomabb szerkezetének figyelembe vétele 

 a kellő méltatása azonban a boniologiát jó részt ki- 

 zárja s inkább Claparede és Lachmann azon felfogá- 

 sának kedvez, bogy az Acinetafélek tapogatói a 

 gyökérlábúak állábaitól igen lényegesen különböző, 

 egészen sajátságos szervek, 1 mely felfogáshoz újabb 

 időben Hertwig K.' 2 és Fraipont 3 s több más lm var 

 ismét visszatér. 



Az állábak s csillószőrök tömött nyúlványok, áz 

 Acinetqfélék tapogatói ellenben csöves fonalak, me- 

 lyeknek finom tengelycsatornáján, miként ezt, mint 

 fennebb már kiemeltem, Lachmann először kimutatta 

 s utána minden többi észlelő megerősítette, a meg- 

 ragadott zsákmánynak plasmája az Acineta belsejébe 

 áramlik. Ezen csatorna a tapogató szabad vegén több- 

 nyire előforduló gömb- vagy korongalakú szivótálacs- 

 kán nyílik, s ezt nyilast Zenker igen világosan meg- 

 különböztette a Cyclopsokon élődő Acineta Ferrum 

 equinumnak aránylag igen vastag tapagatóin ; 4 ez< a 

 nyilas Claparede és Lachmann szerint, a tengeri Po- 

 dophrya Troldnál valóságos szájjá tágulhat, melylyel 

 ezen Acinetaféle aránylag tekintélyes nagyságú áza- 

 lókállatkákat képes elnyelni. Ugyanezt tapasztaltam 

 én egy sósvízi Acinetánál. 6 A tapogatókat linóm, szer- 

 kezetnélküli, szerfelett múlékony burok vonja be, 

 mely Stein és Hertwig szerint nem képezi folytatá- 

 sát a test általános burkának, pánczélának, hanem ez 

 utóbbi a tapogatók átbocsátására finom nyilasokkal 

 van ellátva. Ezen burkot tengely csatornát hagyó, 

 színtelen üvegszerű plasmaréteg belleli, melyet ösz- 

 szehuzódó képessége miatt bizonyára méltán tart 

 Hertwic; a myophan-rostok állományával megegyező- 

 nek. Azt azonban, hogy a tapogatók üvegszerű szer- 

 kezet nélküli állománya hosszirányú s gyűrűs izom- 

 rostokból lenne összetéve, mint Zenkek állítja, 15 ész- 

 leleti adatokkal egyáltalában uem lehet támogatni. 

 Annyi áll, hogy a tapogatók, különösen akkor, midiin 

 zsákmányt lesnek, s valamely ázalekállatka jut köze- 

 lökbe, nagy gyorsasággal, gyakran valóban bámulatos 

 hosszaságra képesek megnyúlni, nem különben ké- 

 pesek gyors megrövidülésre is, miközben mint a 1 ór- 



1 I. 39. 



2 Ueber Fodophrya geinmipara. 57. 



3 Recherches sur les Acinetines de la cöte d'Ostende. 

 Buliét, de l'Acad. roy. de Belgiquo ± ser. T. 45. (1878)484. 



4 Beitráge zur Naturgescbichte der Infusorien. AMA. 

 II. (1866) 313. 



5 Term. rajz. füz. II. (1878) 250, 

 •• Id. in. 344. 



ticellafélék kocsánya, dugohúzóalakuan pörgón csa- 

 varodnak ; a megnyúlást létrehozó külön gyűrűs s a 

 megrövidülésnél szereplő hosszirányú rostokat azon- 

 ban ép oly Inában keresnénk, mint gyűrűs rostokat 

 a Vorticelldk kocsányában; sokkal valószínűbb, hogy 

 a ZENKER-töl igen bonyolódottnak képzelt izom- 

 rendszer munkáját csak részben végezi a tapogató ösz- 

 szehuzódó kéreg rétege, t. i. az összehúzódást, épen 

 úgy, mint a myophan-rostok, míg a tapogatók meg- 

 nyúlását magának az Acineta testének összehúzódása 

 hozza létre, mitől a tapogatók mintegy kiszorít- 

 tatnak. Ha azután a test összefűződésétöl okozott 

 feszülés megszűnik, az összehúzódó tapogatók vagy 

 lassankint húzódnak össze s rövidülnek meg, vagy 

 pedig, ha a feszülés hirtelen szűnik meg, rugalmas- 

 ságuknál fogva, minta Vorticellák kocsánya, össze- 

 pattannak. 



Stein azt véli, hogy az Acimtafelék tapogatói a test 

 külső, felületes rétegéből indulnak ki, tehát egyedül az 

 ectoplasma elkülönüléseinek tekinti. Hertwig ellenben 

 kimutatta, hogy azon pályák mentében, melyeken 

 szivás alkalmával a zsákmány testállománya az Aci- 

 iK'tafí'U'k belsejébe húzódik, a tapogatók messze, csak- 

 nem a test közepéig folytatódnak. A tapogatók belső 

 (< >h tatásainak jelenlétét Koch, 1 Maupas 2 és Eraipont 3 

 megerősítették, én magam pedig a sósvízi Acineta ' 

 leírásánál szinten kiemeltem, hogy számos . Icinetánál 



' Zwei Acineten auf l'luiuularia setaoea, Ellis. Jena. 

 (1876) 4. Fkaipont ut. id. 



2 Síu- la Podopbrva fixa. Arcb. de Zoologie exper. et 

 génér. V. 41 (i. 



3 Id. m. 250. 



* Az általam az Acineta tuberosával azonosnak tartott 

 szamosfalvi Acinetina leírásánál fcdemlítettem azon zavart, 

 mely az .í. tuberosa körűi i ralkodik. Az EHRENBKRG-féle 

 rajz és leírás igen hiányos s én Stein leírására s rajzaira 

 támaszkodva, tartottam a szóban forgó sósvízi Acinetdt, mely 

 a Stein-íőI leírt keleti-tengeri Aeinetától bizonyára nem 

 tér el, az .1. tuberosával azonosnak. Fraipont azóta igen 

 pontosan leírta az Ostendeban vizsgált valódi Acineta turbe- 

 rosdt (Id. m. *>¥1. Pl. III.), mely a Stein és általam leírt 

 Aeinetától abban tér el, bogy vékony, karcsú kocsánya leg- 

 alább is a test bosszával bír, többnyn-e azonban 3 — 4-szer 

 bosszabb, míg a keleti-tengeri és szaniosfalvi Acineta ko- 

 csánya jóval rövidebb s vaskosabb ; továbbá még abban, 

 hogy a keleti-tengeri és szamosfalvi Acineta testét annyira 

 jellemző gyűrűs befűzödések a valódi .1. tuherosánál egészen 

 biányzanak. Maupas végre a STEiN-féle Acinetát a brétagnei 

 és algíri partokról A. foebida név alatt írta le (Contribution 

 a l'étude des Atinótiens. Arcb. de zool. exper. XX IX. 1 1881 1 

 315.). 



