75 



nem örvényesnek, hanem mereven elállanak a úgj 

 hitszik. hogy az ázalékállatka akaratától függőleg 

 nyomhatók ki a kóregplasmából, melyben azonban 

 előképezve nincsenek. Ezen kitolható serteket nem 

 Engblmann írta le először a Drepanostoma striatum- 

 iml i LoxocU's Rostrum. Ekrb.), miként Gbubeb 

 véli legújabban megjelelent értekezésében, 1 hanem 

 L.u'ümann fedezte fel a Stenioroknál a Ci«apabédb- 

 del merev sertéknek [scies roides) nevezi; a agyanezek- 

 nek jelenlétét megerősítette Stein a Sti ntor coeruleus- 

 iinl ós St. Eoeseliinél,' mely utóbbinál Stein határo- 

 zol tan kiemeli, hogy egymásután több ily tapogatóser- 

 tét i l'astborsten) látott a kéregplasmából kilövelődni. 

 ügyanily sertékel fedezeti fel, mint említők Engel- 

 jiwxa Lii.rodfs Ilusiritiiiiiinl bizonyára azonos Dre- 

 panostoma striatum* testének egész körületében, s ha- 

 sonlókat utak le CijApabéde és Lachmann, Stein, 

 valamint Wbzesniowski a Stichotricha s az ezzel 

 összetartozó Stichocliaeta-nemnél, melyek itt az orr- 

 mányból indulnak ki. Leghosszabbak ezen serték a 

 flaí/m'ei -nemnél, melynél aequatorialis övet képeznek 

 s arra szolgálnak, hogy az ázalékállatkát tova pecz- 

 keljék, miért is Clapabede és Lachmann, kik e serté- 

 ket először ismertek fel, szökó'sertéknek (svies salta- 

 trices) nevezik; 5 a Halteria heves ugrándozásait 

 ugyanis oly módon végezi, hogy serteit valamely 

 tárgyhoz feszíti, azután pedig hirtelen egyet taszítva, 

 magát tovapeczkeli, mi hogy mechanikailag miért 

 volna lehetetlen, mint Stekki állítja, 6 alig érthető. 

 Végre azon hosszúsorokban álló. finom, aktív mozgásra 

 nem alkalmas sértek, melyeket az épen nevezett búvár 

 az Oxytricho félék hátoldalán fedezett fel, 7 valószínű- 

 leg szintén az épen tárgyalt sértek s nem az ónálló 

 örvényezésre alkalmas csillószőrök kategóriájába tar- 

 toznak. 



Semmi kétség nem fér ahhoz, hogy a véglények 

 ostorai és csillószőrei a szövetekből összetett állatok 

 hámsejtjeinek megfelelő elkülönüléseivel egeszén ho- 

 mológok, működésüket tekintve azonban annyiban 

 eltérnek a szöveti sejtek ostoraitól és esillószöruitöl, 



1 Id. iu. tts. 

 - Études. í. 223. 



3 II. 240 és 251. 



4 Zui- Naturgeschichte der Infusionsthiere. ZW'Z. XI. 

 (1861) 382. 



• Études. II. 268. 



" Beitrage zur Morphologie der Oxytrichinen. ZW'Z. 

 XXXI. (1878). 15. 

 7 Id. m. 49. 



hogy ezek az állat tudatán kívül a akarataiul egészen 

 független gépiességgel Végezik lengéseiket, melyek t 

 meg az állat halálán túl is, vagy az állati test többi 

 részevei való összefüggés megszakítása után is mind- 

 addig folytatnak, míg a Beji maga azét nem bomlik, 

 el nem hal. A véglényeknek i llenben ostoraik i 

 csillószőrei k (nem különben állábaik és tapogatói! 

 működése egészen hatalmukban áll, — a ha szabad i 

 kifejezést használni, — akaratuktól függ. A véglények 

 mintegy öntudatosan s az adott viszonyoknak meg- 

 felelő czelszerüseggel indítják s szüntetik meg esilló 

 szőreiknek működését ; majd valamennyit működtetik, 

 majd pihentetik; majd ismét csupán egyes csülósző 

 reik, vagy ezeknek egyes csoportjai működnek, vagy 

 ezeknek működése az elérendő czelhoz képest módo- 

 sul, pl. gyorsabbodik vagy lassubbodik, vagy hirtelen 

 ellenkezőre változik, úgy, hogy ugyanazon csillószőröi 

 melyek pl. az ázalékállatka testet mell fele mozgat- 

 ták, működésüknek ellenkezőre fordultával azt bátra- 

 tele mozgatják. Egy szóval a véglények egeszén úgy 

 használják mozgatható függelékeiket, mint az állatok 

 végtagjaikat. Könnyen belátható azonban, hogy a szö- 

 veti sejtek és véglények mozgatható függelékeinek 

 működése közötti különbség csak látszólagos ; a szöveti 

 sejtek csillószőreinek működése nem áll ugyan az egész 

 szervezetet kormányozó idegrendszernek közvetetten 

 befolyása alatt, s az állat öntudatától s akaratától 

 függetlenül megy véghez, mindemellett azonban föl 

 lehet, sőt föl kell tennünk, hogy a csillószőrök moz- 

 gásának oka nem a csillószörökben magukban, hanem 

 a protoplazmában van ; a protoplazmában ébrednek 

 azon ingerek, melyek a csillószőrök gépies mozgását 

 igazgatják. A csillószőrös mozgás tehát, habár közve- 

 tettemül független is az egész állat idegrendszerétől, de 

 bizonyára még sem egészen független, nevezetesen 

 nem független a protoplazmától, mely idegrendszer 

 módjára befoly reá, mit minden kétség fölé emel 

 azon tényállás, hogy a protoplazmára ható külső 

 fizikai es chemiai ingerek a csillószőrök*' mozgását 

 lényegében szintúgy képesek módosítani, mint az ideg- 

 rendszerre ható ingerek a beidegzett szervek mőködi - 

 Bét. Ha helyes ezen felfogás, úgy a szöveti sejtek s a 

 véglények mozgatható függelékeinek működése között 

 lenvegesnek látszó különbséget csak fokozatosnak 

 tarthatjuk, s hogy a véglények ostorai es csillószőrei 

 többirányú működésre alkalmasak s kevésbbé viselik 

 működésükön a gépiesség bélyeget. Szükségképi ösz- 

 szefüggésben áll azzal, hogy az elemi szervezetnek 

 összes egyén-életi működéseit nagyobb önállóság s 



10 



