74 



megrázkódásukkal a kitátott szájba tereljék, s to- 

 vábbá, hogy az örvénybe jutott, de elnyelésre nem 

 alkalmas testeket a szájhoz vezető örvényből kihajít- 

 sák. Azon hullámzó hártyák, melyek, mint pl. az 

 Oxijtrichaf élekéi, keskeny szalagokat képeznek, egé- 

 szen azon hullámzó tarajra emlékeztetnek, mely a 

 Tritonok s a Bombinator ondótestecskéinek farkán 

 húzódik végig, míg mások teljesen kitárva, széles vi- 

 torlaszerü hártyáknak látszanak ; így pl. a Pleuro- 

 nema-nemnél, vagy a Cyclidium Glaucomá-nál. Mi- 

 vel ezen hártyák rendkívül finomak, s fénytörésük 

 a vízétől alig különbözik, egész terjedelműkben igen 

 nehezen vehetők ki, s felületes vizsgálásnál csupán 

 szegélyük átmetszete s egyes redöik vonják magukra 

 a figyelmet, minek következtében könnyen sertéknek 

 tarthatók, s számos búvár azoknak is tartotta. így 

 pl. a Pleuronema Chrysalis-n&k rendesen haránt- 

 irányú redőkbe szedett, széles, vitorlaszerű hullámzó 

 hártyáját régibb búvárok általában sertepamatnak 

 tartották', s rsaka legújabb időbenmutatta kiBüTSCHLi, 

 hogy a Vorticellafélék kitátott szájából (vestibulumá- 

 ból) kiálló sertének látszó képlet, az ú. n. peczkelö 

 serte {Schlcvderborste, grosse Borsié, Geissel) voltaké- 

 pen egy finoman, harántirányban sávolyozott hártyá- 

 nak a szegelve. 1 — E felfogás helyességéről magam 

 is meggyőződtem, s ugyanazt ujabban Gruber is 

 megerősítette, bár, úgy látszik, BüTSCHLi-nek e tárgyra 

 vonatkozó megjegyzését nem ismervén, magának tu- 

 lajdonítja a Vorticella- és Ophrydium-íélék hullámzó 

 hártyájának felfedezését. 8 



Stkin a szóban forgó hullámzó hártyákat a csilló- 

 szőrök mellett említi fel, 8 a nélkül, hogy a látszólag 

 annyira különböző képletek egymás melle sorolását 

 megokolná. Vizsgálataim szerint ezen összetartozás 

 teljesen megokolt, mert a hullámzó hártyák tény- 

 leg nem egyebek, mint egy vonalban egymás- 

 mellé sorakozott igen finom csillószőrök, 

 melyek úgy mint pl. a tollvitorla lemezkei. 

 egymással összefüggenek. A Vorticellafélék hul- 

 lámzó hártyájának finom sávolyzatáról már Bütschli 

 is megemlékezik, s kellő nagyítás- és világításnál ezen 

 sávolyzat a legtöbb ily hártyán kivehető, elpárolgó 

 cseppben pedig a tömörülő sók behatására ezen finom 

 csillószőrök szétfoszlanak s egyenkint hullámoznak. 



1 Ueber den Dendroeometes paradoxus, Stein, ete. 

 ZWZ. XXVIII. (1877) 07. a 21. ábr. magy. szövege. 

 ' Neue Iufusorien. ZWZ. XXXIII. (1879.) 460. 

 * I. 7:;. 



mely körülményből könnyen magyarázható, hogy 

 miért lát az egyik búvár hullámzó hártyát ott, a hol 

 egy másik egy vonalban elhelyezett finom csillósző- 

 rökről tesz említést. így pl. Grüber az általa leírt 

 Stichotricha socialis-nál, mely úgy látszik csupán fa- 

 alakú telepeket képező csövei tér el a Stichotri- 

 cha secundá-tól, a száj mellett finom csiUószörökböl 

 álló vonalat különböztet meg, 1 mely bizonyára nem 

 egyeli, mint azon finom hullámzó szalag, mely nyil- 

 ván a vizsgálat alatt bomlott szét alkotó elemeire, a 

 finom csUlószőrökre. A kocsányokról leválló Vorticel- 

 lafélék továbbá, igen meggyőző példát szolgáltatnak 

 annak a bizonyítására, hogy a hullámzó hártyák a 

 csülószőrökkel teljesen megegyező képződmények ; 

 ezeknél ugyanis a test hátsó részen fejlődő csillószőröv 

 kezdetben összefüggő finom hullámzó hártyát képez, 

 mely csak később bomlik szét csillószőrökre; s Biebold 

 nem minden jogosultság nélkül állíthatta, hogy a 

 Trichodinák hátsó csülószőröve tulajdonképen finom 

 hullámzó hártyának felel meg, 3 mert itt az övet alkotó 

 csillószőrök, mint a tollvitorla lemezei, csakugyan ösz- 

 szefüggnek s az egész öv szalagkent hullámzik. Sterki 

 vizsgálatai szerint a Vorticellafélék szájperemét sze- 

 gélyező, pörgén csavarodott csillószőrkoszoru fejlődé- 

 Bének korábbi szakában, szintén összefüggő hártyát 

 képez, mely csak másodlagosan bomlik szét egyes 

 csillószőrökre. 8 Végre az általam leírt sósvizi Sparo- 

 tricha vcxilifemek* szájmelletti lemeze szintén igen 

 szép példa arra, hogy a hullámzó hártyák csilló- 

 szőrök sorából alakultak. — A hullámzó hártyák 

 bizonyos tekintetben tehát a sertékkel hasonlítha- 

 tók össze, melyek, mint ecsetszerű szétpamatoló- 

 dásra való hajlamuk bizonyítja, voltaképen számos 

 csillószörpamatából állanak, azaz szorosan összetapadt 

 csillószőröktöl képezett pamatok, hasonlók a fen- 

 nebb említett csillószőr-bojtokhoz, csakhogy ezeknél 

 az egyes csillószőrök közötti összefüggés egészen laza, 

 í a hullámzó hártyák pedig nem pamatban, hanem sor- 

 ban, vonalban elhelyezett s összetapadt finom csilló- 

 szőröknek felelnek meg. 



A mozgatható csillószörökön s ezekkel rokon kép- 

 leteken kívül némely csillószörös ázalékállatkánál még 

 sajátságos igen finom serteszerű képletek ismeretesek, 

 melyek a csillószőröknél többnyire jóval hosszabbak. 



1 Id. m. 446. 



2 Ueber undulirende Membránén. ZWZ. II. (1850)361. 



3 Tintinnns semicüiatus. 462. 

 1 Természetrajz. í'üz. II. 239. 



