72 



beleolvadnak. Számos szemecske nyilván a fonalak 

 legfelszinén halad , melyből világosan kidudorodni 

 látszik. Talán valamennyinek ilyen felületes elhelye- 

 zésük van. 



Az apró szemecskéken kívül gyakran nagyobb 

 anyagtömegecskéket is, mint egy fonálnak orsóalakú 

 duzzadásait, vagy oldal-kidudorodásait, a szemecs- 

 kékéhez hasonló mozgásban lehet látni. Még a fonál- 

 anyagra tapadt, s általa felvett idegen testek is csat- 

 lakoznak ezen mozgáshoz. » ' 



A gyökérlábúak állábain észlelhető szemecske- 

 áramlás, melynek létét Dujarpin óta oly illetékes bú- 

 várok, minő Müller János, Claparéoe, Huxley, 

 Schultze M., Haeckel egyaránt megerősítették, heves 

 ellenzőre akadt Müller János tanszéki utódánali, 

 Eeichert BoGUMiL-nak személyeben, ki ÍSGÍ óta ré- 

 szint a berlini akadémia közleményeiben, részint a 

 maga és Dv Bois-Reymond szerkesztette folyó- 

 iratban közzétett több értekezésében bebizonyítani 

 igyekezett, hogy szemecskeáramlás voltaképen nincs, 

 s hogy ezen egész tünemény egy sajátságos csaló 

 kép helytelen magyarázására vezetendő vissza. - 

 Keichert szerint különben az egész protoplazma- 

 elmelet a ((láthatatlanul organizáltsejtbelség hypothe- 

 sise» nem egyéb, mint a természetbölcselők ősnyálká- 

 jának újra való felélesztése, mely hosszasan, «li- 

 dércznyornásként » nehezedett a tudományra. Ezen 

 «liderczet» azonban elriasztani ep oly kevéssé sike- 

 rülhetett ÜEicHERT-nek, miként nem sikerült a sze- 

 mecske-áramlás nemletet kimutatnia. A gyökér- 

 lábúak állábai Reichbbt szerint tömött, összehúzódó 

 fonalak, melyeken összehúzódó hullámok kis hurko- 

 kat emelhetnek, s ezek szemecskék képében ugrálnak 

 végig a fonalakon ; elágazódások és összeolvadások az 

 állábakon soha sem jőnek létre, a képzelt elágzódá- 

 sok s összeolvadásuk pedig «csodálatos mikroszkópi 

 csalókepek, melyek a vizsgálók fantáziáját gyönyör- 

 ködtették, u tÍEicHERT-nek ezen, egyetlen Polythala- 

 miumnak futólagos vizsgálására alapított felfogá- 

 sát, beható és pontos vizsgálatokra támaszkodva, 

 utasította vissza Schultze M. a és Haeckel. a — 

 Felfogásának teljes tarthatatlanságát később Kei- 

 chert maga is belátta, annak nyílt és őszinte visz- 

 szavonása helvett azonban két bosszú értekezés- 



1 Das Protuplasma etc. 1 1 . 



2 U. o. 



3 Ueber deu Sareodckörper der Rbizopoden ZWZ. XV. 

 (1865) 



ben, 1 csűrés-csavarással igyekezett felfogásának a 

 többi búvárokéval megegyező értelmezést adui, s úgy 

 tüntetni fel a dolgot, mintha a gyökérlábúak állábai- 

 ról ö adta volna az első tiszta képet, mi miatt méltán 

 megtámadhatták Schultze M.,' 3 különösen pedig 

 Haeckel 8 hevesen, s fanyar kíméletlenséggel. 



Ostorok és csillószörölc. 



A helyváltoztatásra való állandó függelékek a 

 Noctilucák és Flagellátok egy vagy több ostora, a 

 < 'ilioflagellátok és Ciliatok csűlószőrei, kétségkívül 

 szintén az összehúzódó protoplazma elkülönülései- 

 nek tekintendők. Már Koth, 4 újabban pedig Engel- 

 mann 5 kiemelte a csillószörös és amoebaszerü inoz- 

 gás közötti közel rokonságot, s kimutatta, hogy a 

 csillószörös mozgás élettani tekintetben közelebb áll 

 az amoebaszerü, mintáz izommozgáshoz. Azon tinóm, 

 láthatatlan izmocskák, melyek Eiirenberg szerint a 

 csillószöröket s az orrmányt, azaz ostort mozgatják, 

 bizonyára nincsenek; de egyszerű cuticularis füg- 

 gelékek sem lehetnek ezen önálló, a véglény akara- 

 tától függő, mozgásra alkalmas képletek, Hírnöknek 

 Stein, monográfiájának első részében tartotta, 6 ha- 

 nem, mint felfogását önmaga rektitikálta, 7 az össze- 

 húzódó kéregplasmával kell okvetetlen összefüggésben 

 állniok. 



Haeckel fektetett először súlyt arra, hogy számos 

 alsóbb véglénynél a csillószőrökkel, illetőleg ostorral 

 végzett mozgás amoebaszerü mozgással váltakoz- 

 hatik, pl. számos, általa észlelt Moner-nél, továbbá 

 a Myxomycetek rajzóinál, melyekhez még számos 

 gyökérlábút, pl. a Clapabede- és LACHMANN-tól leirt 

 Petalopus difjlumst s a CiENKowsKi-töl leirt Gilio- 

 phris infusionumot számíthatjuk; ugyanez áll a szi- 

 vacsok ostoros sejtjeiről is, melyek, miként mar James- 

 Clark is leirta, ostorukat behúzva amoebaszerü nyúl- 

 ványokat bocsáthatnak. Mindezen esetekben finom 



1 Monatsb. der Berliner Akad. 1865. és Abh. d. Ber- 

 linor Akad. 1S67. 



- Több már idézett értekezésén kívül v. ö. Reicbert 

 und die Gromien. AMA. II. (1866). 



3 Ueber den Sarcodekörper der Rbizopoden ZWZ. XV. 

 1 865. Továbbá : Studien tíber Monoren. Bemerkungen zur 

 Protoplasma-Tkeorie. 



4 Ueber einige Beziebnngen des Fliuirnerei>itbels zuni 

 contraetilen Protoplasina. Vikchow's Archiv. 37. B. 



' Ueber die Fiira uierbewegvmg. Jen. IV. (1808). 



6 I. 68. 



7 II. 37. 



