69 



tÖrésűeknek találta Engelmans a Stentorok keskeny 



sávjait is. 



Ehrenberg máv 1831-ben izmoknak tartotta a 



Stentorok keregretcgenek szélesebb, szemecskés sáv- 

 jait, melyek szerinte a csillószőrök mozgatására va- 

 lók, mig a Vorticellafélék "haránt csikolti kocsány- 

 izma a kocsány összehúzódásait végezi. Schmidt 

 Oszkár volt az első) a ki összehasonlító boncztani 

 kézikönyvében ' arra utalt, hogy az ázalékállatkák 

 összehúzódása mindig a savuk irányában történik, 

 melyek e szerint izmoknak felelnek meg; később 

 pedig tüzetesebben kifejtette, hogy a szelesebb sze- 

 mecske* sávok azok, melyek az összehúzódásnál mű- 

 kődnek. 2 Utána Liebekiu'hn foglalkozott a Stentorok 

 összehúzódó szalagaival s azon SoHMiDT-ével ellen- 

 kező eredményre jutott, hogy izomrostoknak a sze- 

 mecskés szalagok közötti keskeny, fényes sávok felel- 

 nek meg. 3 



A véglények összehúzódó elemeinek az izomros- 

 tokkal való azonosítására nagy befolyással voltak Küh- 

 NÉ-nek vizsgálatai, 4 melyekben kimutatta, hogy az 

 izomrostoknak önálló irritabilitásuk is van, minél- 

 fogva idegek közvetítése nélkül is összehúzódók, s hogy 

 a I 'orticellák koesányizma villamos, hőmérséki s vegyi 

 ingerek iránt jó részt úgy viseli magát, mint az izom- 

 rostok. -To reszt, de még sem egészen, mert pl. a I or- 

 ticellák koesányizma a leghathatósabb izom-méreg, 

 a nyilméreg (Curara) iránt teljesen érzéketlen. Kühné- 

 vel egészen ellenkező eredményre jutott Mecsnikov, 

 arra t. i., hogy a VorticeUák koesányizma mind a 

 villamosság, mind pedig vegyi ingerek s izommérgek 

 iránt egészen máskép viseli magát, mint az izomros- 

 tok, s e szerint őa véglények összehúzódó rost- 

 jait nem is tekinti izmoknak, hanem egysze- 

 rűen rugós rostoknak. 5 



Mecsnikov felfogásával egészen megegyező ered- 



1 Vergleichende Anat. II. Aut'l. 1852. 



2 Spongien des Adriatischen Meeres. I. Suppl. 1S64. 

 V. ii. Eiue Reclaniatiou, die iigeforrnteu Sarcodé* der Iufu- 

 Borien betreffend. AMA. III. (1867) 393. 



3 Beitr. zur Anat. der Spougieu. AA1'. (1857) t03. 

 Jegyz. a. 



' Ueber directe und indirecte Muskelzuckung mittelst 

 chemischei' Agenticn. Ueber die Muskelzuekungen oline 

 Betheiligung von Nerveu. Untersuchungen über Bewegim- 

 gen und Veranderungen der contractilen Snbstanz. Mind- 

 háromért v. ö. AAP. 1859. 



I ntersucliungen über den Stiel der Yorticellou. AA1'. 

 1863. Továbbá: NachtrágUche Bemerkungen über den Stii 1 

 der Vorticellen. U. o. 1864. 



menyre jutott Cohn. Szerinte a véglények összehú- 

 zódó elemei nem azonosak a magasabb allatok 

 izomrostjaival, melyek nyugalmi állapotban megnyúl- 

 nak, működés alatt pedig megrövidülnek, hanem 

 ellenkezőleg, nyugalmi állapotban vannak megrövi- 

 dülve, mit igen meggyözőleg bizonyít azon CoHN-tól 

 felhozott s minden véglénybúvár előtt ismeret - 

 körülmény, hogy az ázalékállatkák legtökéletesebb- 

 nek látszó izma, a Vorticellafélék koesányizma, az 

 ázalekállatka elhaltával vagy kocsányiírói való le- 

 válása, után, összepattanva marad. Bizonyos össze- 

 húzódó növénysejtek, nevezetesen a Cynareák po- 

 rodaszálainak sejtjei, egeszén ily viszonyt mutatnak ; 

 ingerekre! rugekony cuticulájok összehúzódik, s ezen 

 összehúzódás a sejt elhaltával is megmarad, mig nyu- 

 galomban a sejtek megnyúlnak. E szerint tehát a 

 véglények összehúzódási jelenségei a rugalmasságban 

 találják magyarázatukat s ugyanoly törvények szerint 

 mennek véghez, mint bizonyos növénysejtek össze- 

 húzódásai. 1 Ugyancsak rugalmasságra vezette vissza 

 újabb időben Botjget 2 és Schaaffhmisf.n 8 a Vorti- 

 cellafélék koesányizmának összehúzódását. 



Az épen előadott felfogás, melyet saját vizsgála- 

 taimra támaszkodva, egészen helyesnek tartok, nem 

 igen talált követőkre, s a búvárok legnagyobb része 

 az ázalékállatkák kéregplasmájának szalagszerű el- 

 különüléseit, s a Vorticellafélék kocsányszalagát ing< - 

 rekre aktivan összehúzódó izomtermészetü rostoknak 

 tekinti. 



Azon fontos pontra nézve azonban, vájjon a 

 lesebb, szemecskés szalagok, vagy pedig az ezek kö- 

 zötti szemecskótlen fényes sávok tényezői-e az össze- 

 húzódásnak, egészen eltérők a vélemények. Köllikek, 4 

 Stein, 5 Haeckel 6 Schmidt OszKÁR-ral a széles sze- 

 mecskés szalagokat tekintik összehuzódóknak ; Kölli- 

 ker ezeket az elemi izomrostok tibrilláival hasonlítja 

 össze s a Stentoroknál harántcsíkoltaknak irja le. 

 E harántcsí kólátok tényleg igen jól kivehetők, de bizo- 

 nyára nem egyebek egyszerű redőknél, s ép oly kevéssé 

 felelnek meg az elemi izomrostok harántcsikolatai- 

 nak, mint azon zegzugos rajz. melyet Levők; a I 0T- 



' Ueber die contractilen Staubfaden der Distcln. ZWZ. 

 XÍI. (1862) 



3 CK. (1867) 1204. Ledckart Ber. AN. 34. It. 315. 



1 SitzUBgsli. der nieilerrhein. Gesellseh. zu Bonn dsMii 

 53- 51. Leüok. Ber. AN. 36. II. 365 



' Icones histiologicae. 1 1. 



' TT. -_>7. 



1 Zur Morptaologie der Infusorieu. 535, 



