68 



bari gyakran nagy mennyiségben talált a Hydrák 

 kiselib csalántokjaival egészen megegyező tokokat, 

 melyek érintésre kiszökelő, pörgén csavart fonalat 

 rejtettek ; ' Bütschli végre egy tengeri ázalékállatká- 

 ban, melyet Potykrikos Schwartzii névvel jelölt, szin- 

 ten talált valódi csalán tokokat, melyek bonyolódott 

 szerkezetüket tekintve, semmiben sem térnek el az 

 ürbelüek csalántokjaitól. 2 Vájjon ezen valódi csalán- 

 tokok az ázalékállatkáknak saját szervei-e, vagy csu- 

 pán kívülről vétettek-e fel, mint miként igen gyakran 

 elnyeli a polyptetű (Kerona Polyporum ) az édesvízi 

 Hydrák csalántokjait? Oly jogosult kérdés, mely 

 további pontos vizsgálatoktól várja eldöntését. 



A véglények testének összekú zódó képessége, vagy 

 ennék hiánya. Myophanrostok. 



A véglények testük alakját majd állandóan meg- 

 tartják, majd ismét képesek azt a protoplazmának 

 összehúzódása és duzzadása által többé-kevésbbé vál- 

 toztatni. Az alakjukat nem változtató véglények vagy 

 egészen merevek, mint pl. a Flagellátok között a 

 Peridinium- és ( 'ryptomonasfélék, vagy a csillószőrö- 

 sek közt a Stylonyehiák, Euplotes- és Aspidiscafélék, 

 vagy, ha hajlékony cuticulával borítottak, csak pasz- 

 szive képesek alakjukat, valamely külső nyomás hatása 

 alatt, változtatni. Ezektől azután az alakváltoztatók- 

 hoz való átmenetet kéjjezik azon véglények, melyek 

 csupán lomhán képesek, férgek módjára, megnyúlni 

 és megrövidülni, minta Gregarinák legnagyobb része 

 s némely csillószörös ázalékállatka. A tulajdonképi 

 alakváltoztatók alakjukat vagy minden irányban vál- 

 toztathatják, mint a csupasz gyökérlábúak, neveze- 

 tesen az Amoebák, továbbá némely Euglenák és 

 Astasiák a Flagellátok között; vagy pedig abban all 

 az alakváltoztatás, hogy a véglény megnyúlt testét 

 hirtelen, mintegy görcsösen összepattanva, képes 

 összehúzni, mint pl. a Stentor- és Vorticellafélék. 

 Peety, mint fenn közölt osztályozásából látható, a 

 test alakváltoztató képességének fokozatait, illető- 

 leg hiányát használta fel a csillószörös ázalekállatkak 

 csoportosításánál, s megkülönböztetett összepattanó 

 i Sjnisticii ), alakváltoztató ( Metabolicaj es állandó- 

 alakú (Monima ) csillószőrösöket. Ezen csoportosítás 

 tarthatlanságának kimutatására legyen elég az Oxy- 

 trichaféléknek bizonyára igen természetes csoportjára 



1 Untersuch. üb. den Bau und Naturg. der Vortieellen 

 A.N. 36. Jahrg. I. (1870) 383. 



2 Einiges iiber Iufusorieu. AMA. (1873l 674. 



emlékeztetnem, melyek között vannak összepattanók 

 (pl. üroleptus, Stichótricha) , alakváltoztatók (pl. 

 Oxytricha) es állandó alakúak (pl. Stylonychia). 



Az összehúzódás székhelyének kipuhatolására irá- 

 nyított vizsgálatok azon eredményre vezettek, hogy 

 mindazon véglényeknél, melyek elkülönült kéreg- 

 plasniával bírnak, csupán ez utóbbi, még pedig 

 ennek legfelületesebb része az, mely az összehúzódá- 

 sukat végezi. Legegyszerűbb esetben ezen összehú- 

 zódó réteg egészen szerkezet nélküli üvegszerű, át- 

 látszó, mint pl. az Amoebáknál, számos Gregarinánál, 

 ostoros és csillószörös ázalekállatkánál, — ez az a 

 víztiszta sarcodé, melyet Eokeb *formálatlan össze- 

 húzódó állomány »-nak nevez; máskor ellenben 

 bizonyos irányban lefutó szalagok vannak benne el- 

 különülve, melyek élettani tekintetben megegyezni 

 látszanak az izomrostokkal , s melyeket Haeckel 

 myophanrostoknak ( Scheinmuskeln , Myophane) 



llevez. 2 



Legrégebben ismeretesek ezen összehúzódó szala- 

 gok bizonyos csillószörös ázalekállatkánál, melyeknél 

 többnyire pörgén csavarodó halványabb, aprószemecs- 

 kejü, szélesebb sávok erősebben fénytörő, szemecske- 

 nelkuli. keskenyebb sávokkal váltakozva, futnak végig 

 a kéregplasmában ; az előbbiek kissé kidomborodnak, 

 mig az utóbbiak barázdákba mélyednek. Nem külön- 

 ben régóta ismeretes az összehúzódó kocsányu I or- 

 tict'lltihlt I, csöves kocsányának tengelyében végig 

 futó u. u. kocsányizom, mely a kocsánynak legerősebb 

 megnyúlása alatt is hossztengelye körűi gyengén, 

 hullámzatos lefutásban csavarodott. Ezen kocsány- 

 izom halvány, szemecskés kéregrétegtől bevont sza- 

 lag, mely, mint Engelmann 3 és Wrzesniowski 4 

 kimutatta, a fényt a húselemek (sarcous elements) 

 módjára kettősen töri s majd egészen egyneniti, majd 

 finom fibrillákból van összetéve, melyek a I orticellák 

 testének kúpos kocsányvégén, a test belsejébe, töl- 

 csérszerüleg szétbomolva hatolnak be, s Everts 5 és 

 Engelmann 6 szerint némely Vorticellaf élénél egész 

 a harang pereméig folytatódnak. Ugyancsak kettős 



1 Zur Lekre vom Bau der contractilen Substanz der me- 

 deren Tbiere. ZWZ. 236. 



2 Zur Morpbologie der Iufusorieu. 537. 



:l Coutractilititt und Doppelbrecbuug. AAP. IX. 414. 

 4 Beitráge zur Naturgeschicbte der Iufusorieu. ZWZ. 

 (1874) XXIX. 293. 



"' Untersuch. iiber Vorticella uebulifera. ZWZ. (ls73i 



xxni. 



,; Id. mű. 



