67 



.7 ki : rri/i)l/ismn vlkillöniilrsei. Pálczikaalakú 

 testecslcék. 



A kéregplasma, mint már említem, többnyire, de 

 aem mindig üvegszerű, szemecske nélküli. Gyakran 

 amyloid-testecskéket, a Flagellátoknál, s mint A.uer- 

 bach kimutatta, némely Amoebánál is keményítő- s 

 paramylon-testecskéket, vagy ismeretlen természetű 

 apró erősen fenj lő gömböcskékei tartalmaz, különösen 

 mélyebb rétegében; ugyanitt foglalnak helyet a nem 

 ritkán előforduló levélzöld-gömböcskék, melyekre 

 alább még visszatérek. A netalán előforduló kü- 

 lönböző színű festőanyagok szinten a kéregplasmát 

 színezik. 



Némely csillószőrös ázalékállatkánál a kéreg- 

 plasma felületes rétege tömötten egymás mellett álló 

 s apró hengeres hámsejtekre emlékeztető hasábkák- 

 ból van összetéve, melyek olyanféle szerkezetet adnak 

 neki, minő a méhek lépé. Ezen sajátságos szerkeze- 

 tet találta Bütschli a Bursaria truncatellánál ; én 

 ugyanezen szerkezetet ismerem egy Kolozsvár körül 

 igen gyakran előforduló Prorodonnál, mely legköze- 

 lebb áll Ehbenberg P. niveusához. Hogy ezen hasáb- 

 kák nem hámsejtek, ezt eléggé bizonyítja az, hogy 

 hasonló elkülönések némely sejtek kéregrétegében is 

 előfordulnak : így Bütschli kiemeli, hogy egeszén 

 ilyen hasábkák vannak a l'ilidium epidermissej tjei- 

 nek kéregrétegében. 1 



Számos ázalékállatka keregplasmájának igen fel- 

 tűnő elkülönüléseit képezik az ú. n. pálczikaalakú 

 testek, vagy tiühocvstek, Stein tapintó testecskéi, me- 

 lyek az ázalékállatkák egysejtűsége ellen oly gyakran 

 érvül hozattak fel. Eiirenberg már 18:{í-bcn ismer- 

 tette, hogy a Bursaria vernalisnál (= Cyrtostomum 

 leucas St. levélzöld testecskéket tartalmazó változata) 

 a csillószőrök között kis prizmaszerű pálezikák van- 

 nak mintegy beszúrkálva a test kéregállományába, 

 ügyanily pálezikákat fedezett fel Schmiot Oszkár 

 1849-ben a Paramecium Aureliánál és /'. caudatum- 

 iin/.- Mainap tudjuk, hogy ezen pálezikák igen sok 

 esillószőrös, különösen holotrich ázalékállatkánál elő- 

 fordulnak, meg pedig majd egyenletesen az egész 

 ektoplasmában, maj<l annak csak bizonyos tájain. 

 Allmann 1855-ben felfedezte, hogy ezen pálezikák 

 eczetsawal való kezelésre, finom merev fonalat tövei- 

 nek ki, s az ürbelüek csalánszerveivel megegyező 



1 Stadion ül), difi ersten Entwickelungsvorgaxige etc. 

 A IX. tábla magyarázó szövegében. 

 3 V. ö. Stein I. 61. 



szerveknek, trichocysteknek tartotta, 1 mely felfo- 

 gáshoz a Legtöbb későbbi búvár csatlakozott. Stein 

 ellenben a kilöveU fonalakal a kémlelő szer hozzáadá- 

 sára megnyúlt s megmerevedett csillószőröknek, a 

 szóban forgó pálezikákat, mint Schdltze M. a Tur 

 bellafélék egeszén hasonló pálezikáit, tapintó tes- 

 tecskéknek tekinti, bár nem tagadja azt, hogy bi- 

 zonyos ázalékállatkáknál a tapintótestecskékhez egé- 

 szen hasonló pálezikák csakugyan fonalat töveinek ki. s 

 hogy valódi csalánszervek. Mi sem könnyebb, mini 

 különösen a Kölliker ajánlotta chromsavoldat 2 alkal- 

 mazásával meggyőződni arról, hogy a pálezikák 

 csakugyan fonalakat lövelnek ki, sőt az ázalékállat- 

 kák, midőn a viz ol párolgása következtében a sók 

 tömörülnek, a fedőlemez pedig rajok nehezedik, min- 

 den kémszer nélkül is küövelik fonalaikat, vagy he- 

 lyesebben finom merev tűiket. Claparede és Lacii- 

 masni említést tesz arról, hogy egy még le nem 

 írt Euglena fajban is találtak a csillószőrös ázalék- 

 állatkák trichocystjeivel egeszén megegyező páleziká- 

 kat ; 3 nyilván ennek felel meg azon zöld Flagellát, 

 melyet Stein legújabb munkájába Rhaphidomonas 

 Semen név alatt vett fel 4 s melynek « kéregrétegébe 

 nagy mennyiségű pálczikaalakú testecske, vagy csa- 

 lántok van beágyazva, melyeknek száma s csoporto- 

 sulása egyénenként rendkívül változik. » Megemlítem 

 itt, hogy én igen finom pálezikákat a zöld Flagellá- 

 tok között még a Phacus longicaudában is észleltem; 

 Bütschli pedig felemlíti, hogy moha-öntelékben ne- 

 velt színtelen Chilomonas Parameciumokból eczet- 

 sawal való kezelésre épen olyan tűket látott kilöve- 

 lődni, mint a Parameciumokból, bár az élő Flagellá- 

 tokban pálezikákat nem különböztethetett meg. 1 "' 



Ezen még mindig kétes természetű szerveken 

 kívül azonban némely ázalékállatkánál az firbelüeké- 

 vel mindenben megegyező szerkezetű, valódi csalán- 

 tokokat is eszleltek. Claparéoe és Lachmann a nor- 

 végiai partok Campanuláriáin élődő Ophryodendron 

 abietinum névvel jelelt, bizarr Acinctaféléket több- 

 nyire tömve találták a Campanuláriákéval egeszén 

 megegyező csalántokokkal; 6 Greeff Richárd az 

 Epistylis flavicans (gyes egyéneinek kéregplasmájá- 



1 V. ö. Stein. u. o. 



2 Icones histiologiCEe. 11. 

 '■' I. 23. 



■ 111. Tat. X11I. Kg. 6—12. 



■ llciti-. ziii- Kcnntniss der Flngellaten. ZWZ. XXX. 

 (1878) 245. 



' III. 144. 



9* 



