58 



rtiek, mégis csak a legnagyobb óvatosság mel- 

 lett, s mindent jól megfontolva, oda kell jutnunk, 

 bogy kimondjuk, hogy ámbátor némelyek kö- 

 zöttük igen magas elkülönülésekkel tűn- 

 nek ki, alaktani értéküket tekintve, mégis 

 valamennyien egysejtűek. Ha a szövetekből ösz- 

 szetett állatok s növények egyes szerveinek alaktani 

 érteket puhatoljuk, arra az eredményre jutunk, bogy 

 azok vagy egy-, vagy többsejtűek; külön harmadik 

 kategóriába tartozók legfelebb olyanok lehetnek, me- 

 lyek vagy több sejt összeolvadásából keletkeztek, 

 mint pl. a rovarok mátrixa : vagy végre, magukban a 

 többé-kevésbbé átváltozott sejtekben elkülönült részek, 

 melyek nem lehetnek mások, mint a sejteknek szervei, 

 mint pl. a magképletek, ;i sejtburok, a levélzöld- és 

 keményítő-testecskék, csalánszervek, húselemek (sar- 

 cous elements) stb. A mi az egyes szervekről áll, ugyan- 

 az állhat a szervezetekről is ; ezek is két kategóriába 

 tartozhatnak : azaz vagy egysejtűek vagy többsejtűek 

 lehetnek. S ha a véglények eredetüket tekintve, egy- 

 sejtűek, és egyetlen megfigyelés sem szól a mellett, 

 bogy több sejt összeolvadása útján keletkeztek, úgy 

 elkülönült szerveiket, melyek sem eg}", sem több sejt- 

 ből osszetéve nincsenek, nem tekinthetjük egyebeknek, 

 mint a sejt szerveinek, s ennek következtében határo- 

 zottan egysejtűeknek kell deklarálnunk. Emellett elmé- 

 leti okok sem vethetők az egysejtüség ellen latba : mert 

 hiszen ezek epén a legalsóbb lények egysejtüségének 

 valószínűsége, sőt szükségképenisége mellett szólanak. 

 Ha tekintetbe vesszük ugyanis, hogy a szervezetek 

 mind egyénfejlődésének (Ontogenia), mind törzsfej- 

 lődésének (Phylogenia) menetében, egyszerű kezdetből 

 kiindulva, lassankint fejlődnek ki a magas szervezeti 

 elkülönülések, s hogy a törzsfejlődési sorozatban van- 

 nak oly szervezetek, melyek a magasabbak embrio- 

 nális szervezetével birnak, azaz megállapodtak a fej- 

 lettség azon fokán, mely a magasabbaknál, csak át- 

 meneti ; ha tekintetbe vesszük továbbá, hogy minden 

 magasabb szervezet életének kezdetén, mint pete vagy 

 spóra átmenetileg egysejtű, erre ideiglenesen néhány 

 kevésszámú, majd nagyszámú egynemű sejtekből van 

 osszetéve, melyekből azután különbözőiuódoutörténő 

 csoportosulások s átváltozások utján jönnek létre a 

 szövetek: s hogy végre, az igen bonyolódott szöveti 

 összetételű szervezetek mellett vannak sokkal egy- 

 szerüebbek s végre olyanok, melyek egyetlen nagy 

 belső-, entodermasejtet bevonó kevés számú ektoder- 

 ma-sejtekből állanak minők, van Beneden E. igen 

 érdekes vizsgálatai szerint, a DicyemaféWc, melyeket 



nevezett búvár a Metazoumokat a Protozoumokkal ösz- 

 szekapcsoló Mesozoumoknak tekint 1 : mindez logi- 

 kai kényszerűséggel vonja maga után azon 

 következtetést, hogy a lánczolat legalsó sze- 

 mét oly szervezeteknek kell elfoglalniuk, me- 

 lyek állandóan megmaradnak azon kiindu- 

 lásiponton, mely a többieknél csak átme- 

 neti, azaz egész életökön át egysejtűek. 



De vessünk már most egy pillantást azon szerve- 

 zeti elkülönülésekre, melyek a sejtre, mint ilyenre oly 

 idegenszerűek, hogy azt eredeti értékéből kivetkőz- 

 tetik. Vájjon csakugyan nem egyeztethetők-e meg ezen 

 magas elkülönülések az egysejtűséggel? 



Az alsóbb alakok nem jöhetnek itt tekintetbe: 

 ezek közül az alsóbb gyökérlábúak, minők pl. az A moe- 

 bák, a bizonyosan egysejtű Myxoamoebáktól s a 

 színtelen vérsejtektől semmi lényeges bélyeggel sem 

 térnek el, s ezeknek egysejtűségét Stein is kétségbe- 

 vonhatatlannak állítja, ' ! ezekhez pedig a legszorosab- 

 ban sorakoznak a többi alsóbb gyökérlábúak s a Mono- 

 cystisfélék közvetítésével a Gregariná\ A Flagellátok, 

 melyek nagyrésze a bizonyára egysejtű rajzóspórák- 

 nak, egy részök pedig a szivacsok galléros entoderma- 

 sejtjeinek szervezetével bír, szintén nem okozhatnak 

 nehézséget. A Noctiluen felek egysejtüségétCrENKOWSKi 

 vizsgálatai által 3 szinten bebizonyítottnak tekinthetjük. 

 Nehézséget csupán a csillószőrös ázalékállat- 

 káknak, valamint a magasabb gyökérlábúak, 

 nevezetesen a Kadiolároknak szervezeti vi- 

 szonyai okozhatnak. Lássuk tehát ezeket. 



Az ázalékállatkák kéreg-plasmájának elkülönülé- 

 seire, nevezetesen az egysejtüség ellen gyakran fel- 

 hozott pálczikaalakú testecskékre s az összehúzódó 

 szalagokra, izom- vagy myophanrostokra már a 

 fennebbiekben reflektáltam; mindezek a sejtre nézve 

 époly kevéssé idegenszerűek, mint a lüktető üröcskek, 

 melyek az egysejtű moszatrajzóknál s a színtelen vér- 

 sejteknél is előfordulnak. A magképletek, ha ezek 

 közül a mag tényleg valóságos petefészek, a magocska 

 pedig here volna, minőnek Balbiani, Claparéde és 

 Lachmann, Stein s mások felfogták, csakugyan némi- 

 leg érvül volnának felhozhatók az egysejtűséggel szem- 

 ben: hogy azonban ezen felfogást az ujabb vizsgálatok 

 téveseknek bizonyítottak, ezt alább alkalmam leend 



1 Recherches sur les Dicyéniides, survivants actnels 

 d'iin embrauchement des Meaozoaires. Buliét, de l'Acad. 

 roy. des sciences de Belgique. 45 année. Bnixelles 1876. 



2 Der Org. 19. 



3 AMA. IX. (1*72) 



