50 



az Enchelysféléh ajakdudorával látszik megegyezni. — 

 Vájjon mily magyarázatot adjunk ezen csökevényes 

 száj, illetőleg garat jelenlétének? — Hertwig, azt 

 tartom, fején találta a szeget, midőn e tárgyra vonat- 

 kozólag a következőket mondja: «A Podophrya gem- 

 miparánál azt észleltem, hogy valamennyi rajzónál 

 egy egészen határozott helyzetű csöves betűrendes 

 fejlődik ki. Ezen képződmény egeszén hasonlít a 

 Ciliatok cystostomjához* s mint ez esillöszőrökkel 

 s a vázhártyának (Skeletmembran , azaz cuticula) 

 folytatásával van borítva. E szerint arra lehet gon- 

 dolni, hogy mint oly sok más esetben, úgy ebben is 

 előbb meg volt, a kifejlett állatnál azonban visszafej- 

 lődött szervezeti viszonyokra való emlékeztetések 

 tartották fenn magukat, hogy a cystostommal ellátott 

 csillószőrös rajzó ontogeneticai recapitulatiója egy 

 valóságos csillószőrös ázalékállaíkával megegyező 

 állapotnak, melyet phylogeueticailag egykor az egész 

 Acineta osztály átélt. » ' 



Ezen feltevés jogosultsága mellett látszik szólani 

 a Stein-íóI Actinobolus radians elnevezés alatí 

 leírt bizarr szervezetű ázalékáUatka. 3 — Ezen áza- 

 lékállatkának gömbölyüded , vagy fordított tojás- 

 alakú teste mellső végén szemölcsszerű emelkedésen 

 nyíló szájjal, hátul pedig az egyetlen nagy lüktető 

 üröcskével együtt nyíló alféllel van ellátva ; meg- 

 lehetős hosszú, zsinegalakú magja szabálytalanul 

 görbített; az ázalékáUatka egész felülete végre egyen- 

 lően csillószörözött. Ezen szervezeti viszonyokat 

 tekintve tehát, az Actinobolus semmiben sem tér 

 el valamely Enchetysfélétóí ; mindezekhez hozzájá- 

 rul azonban egy kétségbevonhatatlan Acineta- jellem, 

 az t. i. hogy egész felületén a csillószörök között 

 fonalas tapogatók, szívólábak nyújthatók ki, melyek, 

 mint az Acinetdkéi, tetemesen megnyújthatok s a 

 testbe ismét nyomtalanul visszavonhatok. Hertwig 

 ezen ázalékállatkát, melyet Stein az Enchelysféléh 

 családjába osztott be, állandó szájjal ellátott 

 Acineta-rajzónak tekinti, 3 mely felfogás jogo- 

 sultságát, véleményem szerint, alig lehet kétségbe 

 vonni. 



Én magam kiemeltem idézett dolgozatomban azon 

 teljes szervezeti megegyezést, mely a sóstavakban élő 

 Acineta egész felületén csillószörözött rajzói s egy 

 ezekkel együtt élő valóságos csillószőrös ázalek- 



* Cyclostom = sejtszáj. ÜAECKEL-től ajánlott kifejezés. 



1 L. cit. 77. 



2 Der Org. II. L69. 

 ; L. cit. 78. 



állatka között van ; kiemeltem továbbá annak 

 nagy valószínűségét, hogy ez utóbbi ázalékáUatka, 

 mely nyüván azonos a CoHN-tól tengervízben talált 

 Placus striatus-az&l, nem egyéb oly ^ciiK'ta-rajzónál, 

 melynek csökevényes szája valóságos szájjá fejlődött, 

 tehát az ázalékállatkák azon nagyér lekü kategóriá- 

 jába tartozik, mint aSTEiN . Ictinobolusa. Utaltam végre 

 annak lehetőségére, hogy az Enchelys és Trache- 

 liusfélék számos képviselője, valamint talán az <)pa- 

 linafélék is, nem egyebek önállóságra jutott Acineta- 

 rajzóknál, melyek egy részénél, t. i. az Enchelys- és 

 Tracheliusféléknél, a rajzónak egy ideiglenes szerve, a 

 csökevényes száj, valóságos szájjá fejlődött. Hogy az 

 . [cineta csülószőrözetét, mely a rendes fejlődésmenet- 

 ben csak ideiglenesen van meg, megtelepedés után 

 pedig elvész, továbbra is megtarthatja, ez legkevésbbé 

 sem lephet meg, mivel tudjuk, hogy a kocsányon 

 ülő Acineták felületen, midőn nem jól érzik mago- 

 kat, mint akkor, midőn pl. egy cseppben hosszabb 

 ideig tartatnak, a csillószőrözet ismét felléphet s az 

 Acineta, kocsányáról leválva s szívólábait visszahúzva, 

 egész felületen csillószőrös ázalékáUatka alakjában 

 rajzásnak indul, mint ezt HERTwiG-nek ' és Maupas- 

 nak a Podophrya fixáról közölt vizsgálatai biz jnyítják. 

 Az utóbbi búvár méltán jegyzi meg, hogy a Podo- 

 phrya fixa faji nevét épen nem érdemli meg, mivel 

 kénye-kedve szerint majd kóborol, majd ismét rögzíti 

 magát s épen ezért oly átmenetnek tekinti, mely a 

 csillószőrös ázalékállatkákhoz vezet. 2 Az ily Acineta, 

 mely egész felületén esillöszőrökkel van borítva, vala- 

 mely Enchelysfélétől s még inkább valamely Opa- 

 linaf élétől absolute nem különböztethető meg, és 

 SiEiN-nak azon legújabban hangoztatott nézete, 

 hogy a mindeddig majd ide, majd oda beosztott 

 Opalinaf éleknek természetes helye az Acinetafélék 

 mellett jelölendő ki, 8 alig fog ellenvetésre találni. 



Az előadottak után, úgy hiszem, habozás nelkűl 

 kimondható, hogy az Acinetafélék, vagy szívó ázalék- 

 állatkák i Suctoria ) a csillószőrös ázalékállatkákkal 

 oly szoros és benső rokonságban állanak, hogy velők 

 egészen helyesen egy csoportba foglalhatók össze. 



Az állati véglények köre. 

 Ha az előadottakra visszapillantva, tekintetbe 

 vesszük mindazon nagyszámú, újonnan felfedezett ala- 



1 L. cit. 78. 



2 CR: 83. (1876) 910. 



3 Der Org. III. 23. 



