■... 



Apiocystis Brauniana nevű PalmcVacea rajzóspórái- 

 nál már 1858-ban kimutatta a lüktető üröcske jelenlé- 

 tet, 1 C'iknkowski pedig fölfedezte a lüktető üröcskékel 

 a Gloeocystis-, Pleurococcus,- Tetraspora-, Palmella-, 

 Hydrurus-, Vacuolariá-néL 2 Ezen észleletek elli né- 

 ben fel lehetne ugyan hozni, hogy csakis azt bizo- 

 nyítják, hogy, a felsorolt Palmellaceák a növény- 

 országból az állatországba teendők át, mire Stein 

 különösen három l'uhiirlhirciini . a Tetrasporára, 

 Gloecococcusra és Dictyosphaerivmra nézve igen haj- 

 landónak latszik." De bizonyara nem lehet ugyanezt, 

 mondani a Stigeaclonium, Chaetophora és Drapar- 

 naldia rajzóspóráiról, mely két előbbinél Cienkowski, 1 

 az utóbbinál pedig Dodel-Port két, szabályos idő- 

 közökben összehúzódó, lüktető üröcskét fedezett fel; 5 

 vagy az ülothrix zonata rajzóspóráiról, melyeknél 

 Strasburger minden 13 — 15 másodpercz alatt lük- 

 tető üröcskét mutatott ki, 6 mely fölfedezés helyességét 

 Dodel-Port ezen moszatnak mind makro- , mind 

 mikrozoospóráira nézve megerősítette ; 7 vagy végre a 

 burgonya betegséget okozó l'cronospora infestans 

 egészen a Heteromita nevű Monad-nak szervezetével 

 biró rajzóspóráiról, melyeknél de Baky szintén kimu- 

 tatta a lüktető üröcske jelenlétét. 8 Mindezekből az 

 következik, hogy valamint másoknak, úgy 

 STEiN-nak sem sikerült az állati és növényi 

 Flagellátok között általános értékű különb- 

 ségeket kimutatni, — meg pedig kétségkívül 

 azért nem, mert ily különbségek egyáltalán 

 nincsenek. 



Catalluctiik. 



Haeckel Magosphaera Planula elnevezés alatt 

 egy sajátságos tengeri véglényt írt le, mint egy külön 

 csoportnak, a Catallacták csoportjának képviselőjét, 

 mely életének különböző szakaiban, mint felfedezője 



1 Beitráge zur náheren Kenntniss mikroskopischer Or- 

 ganisinen. Abgerlr. aus Jen Abhandl. der senckenbergischen 

 uat. Geseliscb. Frankfurt a. M. 1858. 



2 Ueber Falniellaeeen und einige Flagellaten. AMA. VI. 

 (1870) 42;!. 



3 III. 50. 



* Ueber Palmellenzustaud bei Stigeoclonium. Bot. Ztg. 

 XXXIV. (1876) 70. 



'' Ulotbrix zonata, ihre gesehlechtliehe und uugescblecbt- 

 licbe Fortpflanzung. Jabrb. d. wiss. Botauik X. (1876) Hit. 



6 Ueber Zellbildung und Zelltbeilung. I. AuH. 1Ö7. 



' Op. c. 448. 



8 Huxley, Az állat- és növényország határöve. Ford. 

 Horváth Géza. Terin. tud. közi. IX. (1S77). 70. 



mondja, majd egysejtű moszatnak, majd I olvox- 

 félének, majd csillószó'rös ázalékállatká-nak, majd 

 végre Amoebá-nak volna tartható. 1 A Magosphcterák 

 életűknek első szakában mintegy 0"07 mm. átmérőjű, 

 nagy maggal ellátott, gömbölyű, sárgás protoplaz- 

 máju sejtek, meglehetős vastag, átlátszó hurokkal, 

 mely ott, hol a gömb moszatokra van tapadva, 

 egy myeropyleszerű nyüással van megszakítva. — 

 A Magosphaera ily módon betokozva, igen hason- 

 lít egy egysejtű moszathoz, vagy meg inkább egy 

 állati petéhez. Ezen sejt, mint valamely holobla- 

 aticus pete, szabályos oszlás utján 2, 4 '.'>■! fiók- 

 sejtre esik szét, melyek a burok megpukkantával egj 

 ideig még együtt maradnak, s mint egy Volvoxgömb, 

 szabad rajzásra kelnek. A családgömb egyes sejtjei 

 csengetytialakúak, s a gömb középpontján egy-egy 

 farkszerű nyúlványnyal epén úgy függenek össze, 

 mint pl. a,Synura TJvella sejtjei; a Volvoxfélék egyé- 

 neitől azonban a levélzöld teljes hiányán kívül meg 

 abban is eltérnek, hogy a családgömb felületet ké- 

 pező csonkított végük nagyszámú, tinóm, hosszú csil- 

 lószőrökkel bontott. A Volvoxfélék vagy Planula- 

 álczák módjára hömpölygő gömbök, egy idei rajzás 

 után, szétesnek egyes sejtjeikre, melyek egy-egy nagy 

 magon kívül meg egy lüktető üröcskét is tartalmaznak, 

 s testük szabását tekintve, igen hasonlítanak a peritrich 

 ázalékállatkákhoz, melyek még egy ideig vígan úsz- 

 kálnak s karminszemecskéket mohón nyelnek el; ké- 

 sőbb azonban visszahúzzák farkukat s csillószöreiket, 

 változó állatiakat bocsátanak ki s egeszén úgy viselik 

 magukat, mint valóságos Amoebák. Ez utóbbiaknak 

 betokozódását Haeckel közvetetlenül nem eszlelte 

 ugyan, de. fölteszi, hogy a petékhez hasonló gömbök 

 az egyideig szabadon elő Amoebákból fejlődnek. Ha 

 a leirt fejlődésmenet csakugyan egy önálló véglénye. 

 úgy bizonyára megérdemli azon nagyérdekű csoport. 

 melybe tartozik, a Gatallacta, azaz közvetítő (xataX- 

 X«xtyj; = közvetítő) elnevezést, mert a véglények kü- 

 lönböző csoportjait közvetíti. 



Noctilucafélék. 

 Már 1836 óta ismeretesek, Suriaky vizsgálatai 



után, a NoCtŰUCa miUarís elnevezéssel jelolt apró 



tengeri szervezetek, melyek gyakran nagy területek) n 

 ujjnyi vastag nyálkás réteg alakjában vonják be a 

 tenger felületét, éjjel fényt árasztanak, s fő okozói az 

 Európa körüli tengerek világításának. A Xacltlucái 



1 Studien (ibér Moneren. 139. 



