40 



amerikai búvár, James-Claek, ugyanezen Flagellátot 

 Codosiga pulcherrima névvel jelölte s egyszersmind 

 számos más vele közel rokon, eddig ismeretlen szín- 

 telen Flagellátnak (Bicosoeca, Codonoeca, Salpigoecá) 

 adta pontos leírását. Mindezen Flagellátok szervezeti 

 viszonyaikat tekintve, egészen megegyezni látszanak 

 a Spongiáknak ostoros sejtjeivel s mint ezek, egy sa- 

 játságos gallérral (collar) vannak ellátva, melynek 

 közepéből indul ki az egyetlen, bosszú, fonalas ostor. 

 James-Cláek 15 Flagellátnak, továbbá egy mészszi- 

 vacsnak, a Leucosolenia ( Grantia j botryoidesnek, 

 tanulmányozására támaszkodva, azon felfogáshoz 

 jutott, bogy a szivacsok, melyeknek ostoros sejtjei 

 mindenben megegyeznek az általa leüt Flagellátok 

 szervezetevei, nevezetesen általános alakjukon s gallé- 

 rok közepéből kiinduló ostorukou kívül még az által 

 is, hogy _. szabályos időközökben váltogatva lüktető, 

 üröcskéjök s szájnyílásuk van, melyen át nem csupán 

 vizet, hanem még evvel együtt apró idegen testeket 

 is fölvesznek, tehát esznek, bogy a szivacsok, ismet- 

 iem, Monad-telepeknél nem egyebek. James- 

 Claük szerint ugyanis a szivacstest legjellemzőbb s 

 egyedül lényeges részét a járatokat kibéllelő, azaz az 

 uutodermát képviselő Manadokból alakult rétegf Mo- 

 nadigerouslayer) képezi; a spiculumokat tartalmazó, 

 .le különben szerkezetnélküli külső réteg ( Cytobla- 

 stematorislayer) ellenben, azaz. a mit Haeckel ecto- 

 dermának mások mesodermának tekintenek, nem 

 egyéb, mint egy nGommon dormitory* , melyen a 

 Monád-társaság nyugszik. Ezen felfogáshoz híven 

 a szivacsokat a Flagellátok egyes családjaiba / Mona- 

 dóidon, BicosaecicUe, Godosigoidtt, AvJhophysida 

 etc.) véli be osztandókuak. 1 



•jAMES-C/LABK-nek ezen felfogása a spongiológok 

 részéről, kik mai-nap valamennyien LEucKART-nak 

 18Ö4 óta követett beosztásáboz csatlakoznak s a szi- 

 vacsokat Coelenteratoknak tekintik, hidegen utasítta- 

 tott vissza s mellette tudtommal csak egy bang 

 emelhetett, Stein-ó, ki nem tartja azt egészen elve- 

 tendőnek. 2 



Számos új alakot irt le legújabban Bütschli egy 



* Haeckel szerint a szóban forgó szivacs nem Leuco- 

 solenia botryoides, hanem valószínűleg az Ascortis fragilis- 

 szal azonos. Die Kalkschwámme I. Berlin. (1872) 25. 



1 On tbe Spongise Oiliatft as Inftisoria Flagellata ; or 



Übservations on tbe Strueture, Animality, and lielationsbip 



of Leucosolenia botryoides, Bowerbank. Memoirs reád 



beforo the Boston society of natural History. iii. Boston 1867. 



111. Ki. 



a Flagellátok pontosabb ismeretét lényegesen előmoz- 

 dító értekezesében. 1 Mindazon dolgozatok közül azon- 

 ban, melyek Ehrenrerg óta a Flagellátokkal foglal- 

 koztak, a legfontosabb kétségkívül Stf.in 1859-ben 

 megkezdett nagyszabású monografikus munkájának 

 IS7X-ban megjelent III. része, 2 mely az összes Flagel- 

 látokkal foglalkozik s ezeknek ismeretét minden irány- 

 ban egy hatalmas lépéssel előre viszi. E nagy terje- 

 delmű munkából, melyet Stein maga egész élete 

 legnehezebb s legfáradságosabb, de egyszersmind leg- 

 jobb dolgozatának is tekint, eddigelé csujián a meg 

 befejezetlen általános rész jelent meg, de a már meg- 

 jelent részből is, mely a rövid osztályzást s a magya- 

 rázattal ellátott táblákat tartalmazza, kivehető, mily 

 nagyszámú új alakkal s mily tömérdek új alak- s élet- 

 tani adattal gazdagítandja az utolsó 30 év legna- 

 gyobb búvára a Flagellátoknak ismeretet. 



A moszatok és gombák rajzóspórái meg a 

 Flagellátok közötti viszony. 



A moszatok rajzóspóráinak fölfedezése, mint fen- 

 nebb kifejtem, Unger és Thüret vizsgálatai követ- 

 keztében már 1843-tól kezdve, tetemesen megingatta 

 azon felfogást, bogy a Flagellátok a csillószőrös ázalek- 

 állatkák melle tartoznak s SiEBOLn-ot arra indította, 

 bogy az Astasia és Peridiniumfélék kivételével az 

 összes Flagellátokat a növényországba utasítsa. 



A legalsói)!) növények kifejlődése körül tett ujabb 

 tanulmányok a Flagellátok egy részének a moszatok- 

 kal való legszorosabb rokonságát csak még megerősí- 

 tették, s Braun BÁNDOR-nak, NXGELi-nek, CoHN-nak s 

 másoknak vizsgálatai mind azon eredményre vezettek, 

 bogy a levélzöldet tartalmazó Flagellátok nagy része, 

 nevezetesen a Volvocineák, a Palmellaceák rendébe 

 tartozó egysejtű moszatoktól erőszak nélkül el nem 

 választhatók s velők mint egy külön család kép>viselői, 

 okvetetlenül egyesítendők. Ugyanez áll a Üldamydo- 

 monasok- és Chlamydococcusokról < Haemmatocoecitx 

 Flotow) is, melyek a Protococcaceák családjában lelik 

 természetes helyöket. Ez utóbbiakkal pedig kétség- 

 ségkivül legszorosabb rokonságban állanak Ehkenberg 

 levélzöldet tartalmazó Monasféléi : Monas grandis, 

 M. tinqens, Uvella virescens, M. Bodo, Microglena 



1 Beitrage zur Kenntniss der Llagellaten und einiger 

 verwandten Organismen. ZWZ. XXX. ii. 1878. 



2 Der Organismus der Infnsoríensthiere. III. Abth. 

 Mit 24 Kupfertafeln. I. Halfte. Leipzig. 1878. 



