35 



moszatok közé iktatandók, a Radiolárok szervezetére 

 semmi felvilágosítási sem szolgáltatnak ; annál Ponto- 

 sabbak azonban HuxLEY-nek 1851-ben, Müller 

 jÁNOS-nak 1858-ban közlött vizsgálatai, melyek kide- 

 rítettek, hogy ezen érdekes lények a Protozoumok 

 körébe tartoznak; mégpedig Iíixi.kv szerint, a Fora- 

 miniferel és Spongiák között képeznek átmenetet, 

 Mi i.i.ku János szerint pedig mint valódi gyökérlábúak 

 ( lllii.il/niil, i radiolaria, vagy egyszerűen Radiolaria ), 

 ezek köze sorolandók. Claparéde és Lachmann, nem 

 különben Haeckel, fényesen kiállított nagyszerű 

 monográfiájában, 1 s egyebeken kívül Hebtwig 1!i- 

 eiiAnn- ezen felfogást minden kétség fölé emelték, 

 s ígj a Elhizopodok egy új, felette érdekes csoporttal 

 gazdagodtak. 



Heliozoumok. 



A kizárólag tengeri Radiolárokra, különösen az 

 ícanthometrafélékre bizonyos tekintetben emlékez- 

 tetnek, bár sokkal egyszerűebb szervezetitek, bizo- 

 nyos gyökérlábúak, melyek közül az Actinopkrys, 

 Actinosphaerium és Acanthocystis nemek néhány 

 képviselői, az u. u. nupállatocskák ( Sonnenthierchen i 

 már Ehrenberg, sőt régibb búvárok előtt is ismere- 

 tesek voltak. Ezen csinos kis szervezeteknek, külö- 

 nösen FoCKE, GrEEFF, ClENKOWSKl, SciIULZE E. Fe- 



rencz, ( 'aktéi;, Wallich, Hertwig és Lesseb vizs- 

 gálatai után, lsiis-tól kezdve igen nagyszámú képvi- 

 selői lettek ismeretesek, melyek édesvízi Radiolárol 

 (Focke es Gbeefe) : vagy helyesebben Heliozoumok 

 (Haeckel) elnevezése alatt a gyökérlábúak egy külön 

 csoportja gyanánt ismertettek el. 



Mo nevek. 



Míg az újabb vizsgálatok egyrészt igen bonyoló- 

 dott szervezetű gyökérlábúaknak (minők a Radiolá- 

 rok s részben némely Heliozoumok isi fölfedezésére 

 vezettek, másrészt ismét az egyszerűség eszményké- 

 peinek, «szervnélküli szervezetek") (Organis- 

 nien olme Organe), a HAECKEL-től Monereknek 

 nevezett legegyszerűbb élőlények ismeretere; ezek- 

 nek két csoportját, a Labomanerekei es Rliizomonere- 

 kct, felfogásom szerint az Amoebaféléktó'l es Helio- 

 zoumoktól, melyeknek legegyszerűbb alakjaitól csupán 

 a mag hiánya, tehát csupán negatív jegyek által tér- 



Die Radiolarien. Berlin. INÍI2. 



Zur Histotogio der Badiolarieu. Leipzig. 1876. 



Vannak azonban tengeriek is. 



nek el, alig lehet elválasztani. Ezen legegyszerűbb 

 lények, melyek tengeri ós édesvízben egyaránt elő- 

 fordulnak s majd a nagyítói Látás végső határán álla- 

 nak, majd isméi aránylag tekintélyes, egész 1 mm-nyi 



nagyságét érnek el ( Protogenes primordialis, Proto 

 myxa aurantiaca ), élő ősanyagból, sarcodéból, pro- 

 toplazmából állanak, melyben semmi elkülönült reszt- 

 két nem lehet megkülönböztetni ; s majd az Amoe- 

 bákéhoz hasonló karelyos, vagy hengeres, újjalakú, 

 majd ismét, mint a Heliozoumok, finom sugaras. 

 i 1 nem ágazó, vagy elágazó s hálózatokat képező 

 állábakat nyújtanak ki; mint a Bhizopodok, állati 

 módon táplálkoznak s majd egyszerű oszlással sza- 

 porodnak, majd ismét, miután magukat betokoz- 

 ták, apró gömböcskékre esnek szét, melyek a tok 

 megpukkantával kiszabadulva, egy ideig Monas- 

 alakban rajzanak, de csakhamar ismét visszatérnek 

 a Rhizopod-alakba. A szaporodás tekintetében is 

 megegyeznek tehát a líhizopodokkal. Az első Ma- 

 in rt i Protogenes primordialis) Haeckel fedezte fel 

 1864-ben Nizza mellett a Közóptengerben, ' melyhez 

 a nevezett búvártól és CiENKO\vsia-től leírt több új 

 alak (Protomoéba, Protogenes Protomonas Vam- 

 jiijnUa ) járult. 3 Haeckel ujahban ;; Tachymonera 

 elnevezés alatt a Schyzomyeeteket is a Protistaország 

 első osztályát képező Monerek köze számítja, miben, 

 tekintetbe véve a Schyzomyceteknek a többi Moncrek- 

 tó'l (Lobamonera es Rhizomonera) csupán csak a 

 mag hiányában megegyező, de különben lényegesen 

 eltérő alaktani viszonyait, bizonyára nem fog köve- 

 tökre találni. 



Legújabb időben Schmitz, ki lncrnatoxyhnncl való 

 festéssel a sejtmagot számos oly növényi sejtben mu- 

 tatta ki,melyeddigelemaguélkülinek tartatott, kiemeli 

 annak valószínűségét, hogy további vizsgálatok a sejt- 

 mag jelenletet a Monerehlél is ki fogják mutatni. ' 

 S csakugyan, ha tekintetbe vesszük, hogy újabb vizs- 

 gálatok a sejtmag jelenletet oly gyökérlábúaknál is 

 kimutatták, melyeket mindeddig magnélkülieknek 

 tartottak, — így nevezetesen a Foraminiferek, Hím 

 wig Richárd és Schülze E. F. vizsgálatai szerint, több 

 magot rejtenek protoplazma-testükben — ; ha tekin- 

 tetbe vesszük, hogy az újabban fölfedezett legegysze- 



1 ZWZ. XV. 360. 



'' Haeceel, Studien ülni' Moneren. 



3 Das Protistemreicb. 87. 



1 Uebor (lie Zellkerne der Thallophyten. Separat-Abdr. 



aua den Kitzungsb. der niedoiTcibniscben Gesellscb. f. Natur- 

 u. Heilkunde z\\ Bonn. 1. Ang. 1879. p. 29. 



5 



