30 



\ :i-\ egészen téveseknek tartották azokat. — s Ingen- 

 houss méltán panaszkodik, hogy némely természet- 

 búvár annyira meg van győződve a dolog lehetetlen- 

 ségéről, hogy megvizsgálására még csak fáradságot 

 sem vesz magának, 1 - vagy pedig könnyelműen úgy 

 magyarázták, hogy a moszatok bizonyos körülmé- 

 nyek között ázalekállatkákká s ezek ismét moszatokká 

 változhatnak, mely felfogás ellen Ehbenbeeg méltán 

 emeli erélyesen szót. 2 



1 ngee, kimar 18:27-ben foglalkozott a Vaucheria 

 clavata szaporodásával, szinten nem jutott elődeinél 

 sokkal több eredményre, s csak 1842-ben, midőn a 

 Vaucheria tanulmányozását ismét megkezdette, sike- 

 rült kitűnő Plüssel- fele mikroszkópjának erős lenesei 

 alatt a jóddal megölt rajzóspórák egész felületen unom 

 csillószőröket felfedezni s konstatálnia, hogy ezen 

 rajzok a csillószőrös ázalókállatkákkal, valamint a 

 HíjdroidoknakésMedusáknakM^YETs, Loven, Ehben- 

 bekg, Siebolh és Sars epell felfedezte embriói- 

 val egészen megegyeznek, miből azután azt követ- 

 keztette, hogy a I 'aucheria s a többi moszatok mozgó 

 csirái valóságos állati embriók, melyek azonban az 

 állati életnek ezen kezdetleges foka föle nem emel- 

 kedhetnek, hanem rövid állati elet után ismét állan- 

 dóan visszaesnek az alsóbb növényi életbe, melyből 

 kiindultak. «Ezen felfogás szerint hinti n növény 

 s nlliti közelebb nll egymáshoz, mini miként rendesen 

 feltesszük, s én legalább semmi ellentmondót nem 

 találok iáiban, hogy az állatvilág a teremtő erő má- 

 sodszülöttének tekintendő, melyei a növényvilágnak 

 meg kelleti előznie. — A növényvilág, — mini Okén 

 találóan mondja, — az állatvilág méhe.i :; Nem szen- 

 vedhet kétséget, hogy azon elénk, ragyogó irályá- 

 val hódító s lelkesedésével magával ragadó tizen- 

 nyolcz levél, melyben Ungeb vizsgálatainak gyönyörű 

 eredményeit a "növénynek állattá válásáról" 

 közzétette, daczára a bennök előforduló kissé túlságos 

 vérmes spekuláczióknak, a moszatok rajzóspórák által 

 való szaporodásának ismeretéhez az első alapmunkát 

 képezi. 



A Phycologia terén halhatatlan érdemű Thubet 

 meg ugyanazon övben megerősítő Unükr felfedezi 

 s egyúttal azt is közölte, hogy az Oedogonium-f&jók 

 rajzóspórái egy csillószörkoszorut. a < 'onferva rivula- 

 ris- es glomeratá-éi pedig két finom ostort s egy piros 



1 Conf. Tuevikanus, op. c. 23. 



1 37. 



:: 'Ili. !I7. 



szemfoltot viselnek s hogy e szerint a moszatok sza- 

 bályszerű fejlődésmenetéhez tartozó szabadon mozgó 

 spórái minden tekintetben megegyeznek Ehbenbebg 

 számos ázalekállatkájával. 1 



Ezen egyre szaporodó s lassankint szeleseid) kor- 

 Inai helyeseknek ismert felfedezésekre támaszkodva, 

 Siebold nem csupán a Bacillariákai es ' 'losUrinákai 

 zarta ki, mint Dujabdin, a Protozoumok közül s uta- 

 sította a növényországba, hanem egyszersmind Ehben- 

 bebg bélnélküli ázalékállatkái közül mindazokat, me- 

 lyek a moszatok rajzóspóráitól lényegesen nem külön- 

 böznek: tehát az összes Monadinokat, Gryphomona- 

 dinokat, Voloox-, Vibrio- es üinobryiumféléket s 

 csupán a/. Astasia- es Peridiniumfélékct fogadta be. 

 Siebold azon elvnek hódolt, hogy az állat- es növény- 

 ország között szoros határ van, s a legalsóbb álla- 

 tok s növények közötti különbség legfőbb bélyeget 

 a test összhúzékonyságában, illetőleg merevségében 

 vélte felismerhetni. Bármennyire hasonlítanak 

 is az egysejtű növények bizonyos Protozou- 

 mokhoz, mégis elesén különböznek ezektől 

 az által, hogy testök merev, míg az állati 

 test összhuzódo.' Hogy a legalsóbb lényeknek 

 osszhuzódásbcli képi sségre, illetőleg ennek hiányára 

 alapított kettéválasztása önkény alkalmazása nélkül 

 nem vihető keresztül, ez ismereteink jelen állásánál 

 alig szenved bet kétséget. Az általánosan s méltán nö- 

 vényeknek tartott ( 'hytridiumfélék némely képviselői- 

 nek rajzói ej) oly összhuzódok, mint SizAmoebák;* 

 a Volvox termékenyítői rajzóinak szüntelen alakvál- 

 toztatásai egészen megegyeznek az AstasiaJ élekével, 

 a Myxomycetek rajzói, főleg pedig Amoebái ésplas- 

 modiumai összhúzódás tekinteteben a gyökérlábúak- 

 kal versenyeznek stb. De SiEBOLD-nak sem sike- 

 rült, hogy elvet következetesen érvényesítse; míg 

 ugyanis az egeszén merev Chlorogonium euchlorumoi 

 s a szintén merev testű Peridiniumféléket, Chcctomo- 

 nasokat a Protozoumok köze felvette, addig a Dino- 

 briumféléket, melyek ép oly összhúzódók, mint az 

 Astasiafélék, s voltaképen nem is egyebek tokot lakó 

 s egyenkint rajzó, vagy telepes Ast-asia- vagy Euglcna- 



1 Reckerebes sur les organs locotuoteurs des Algnes. 

 Ann. des se. uat. Botanique. 1843. EL Ser. XIX. 266. 



: Az idézett imivön kívül tüzetesebben kifejti ezt Sie- 

 bold két értekezésében : Dissertatio de finibus inter regnmn 

 animale et vegetabile constituendis. Erlangse. 1844. és Ueber 

 einzellige Manzen und Tliiere. ZWZ. I. |1S4ÍI) -J70. 



2 Schenk A. Ueber das Yurkommen eontractiler Zel- 

 len ílu Píianzeureicb. Würzburg. 1858. 



