29 



gyomrú bélkészülék létét tagadja; szerinte az áza 

 lékállatkák nyálkás állománytól kitöltött hólya- 

 kák, melyek bizonyos tekintetben ;i növényi 

 sejtekkel egyeznek meg. 



Az ázalékállatkák morfológiai értékének biztos 

 alapra való fektetésére a legfontosabb lépési kétség- 

 kívül von SdbboIjD tette meg, a már Meyen- ésOwEN- 3 

 tői futólagosan érintett eszmének batározott kifejtése 

 által, mely hivatva lőn, bogy a véglények szervezetet 

 a biológiának mai alaptanával, a Schleiden es Schann 

 lángszellemétől épen megteremtett sejtelmélettel össz- 

 hangzásba hozza. SrEBOLD a gerincztelen állatok 

 összehasonlító boneztanát tárgyain kitűnő s mai nap 

 is nélkülözhetetlen kezikönyvében.- a kézikönyv ter- 

 mészetével megegyező rövidségééi tárgyalja ugyan 

 az ázalékállatkák szervezeti viszonyait, mindamellett 

 világos es határozott vonásokkal adja elő az ázalék- 

 állatkák szervezetéről vallott nézetét, mely egészben 

 véve 1 )üJABDiN-éval megegyezik; csak a lüktető üröcske 

 feladatára nézve tér el DujARDiN-töl, a mennyiben ezen 

 szervet, miként, mint fennebb előadtam, már a múlt 

 században Gleichen, a keringési rendszer kezdetié- 

 szervének tekintette, mely felfogásban később SlE- 

 i;uli> tanának legelkeseredettebb ellenesei, Clapakéde 

 es LuiiMANN is osztoztak. Ellentétben DujARDiN-nal, 

 ki az Ein;EN<;i;i;c,-töl heréknek tartott képletek elő- 

 fordulására nem nagy súlyt fektetett. Siebold arra 

 utal. hogy a legtöbb ázalekállat és gyökérlábú belse- 

 jében van egy elesén körülírt tömöttebb test, melyet 

 magnak (nucleus) nevez; ennek belsejében, vagy 

 mellette pedig elég gyakran egy kisebb testecske, a 

 magocska vagy magtestecske (nucleolus)van; s 

 ;i sejtelmeiéi álláspontjából igyekezvén meghatározni 

 az ázalékállatkák s gyökérlábúak alaktani erteket, arra 

 az eredményre jut, hogy azok egyetlen sejtnek 

 telelnek meg. Ezen Protozoa elnevezés alatt összefog- 

 lalt egysejtű állatokat a gerincztelenek (Arthropoda, 

 Mollusca, Vermes, Zoophyta = Coelenterata et Eehi- 

 nodermata Leuckart) külön főcsoportjának (Haupt- 

 gruppe) képviselői gyanánt tekinti, melyek az állat- 

 ország legalsó lépcsőjén foglalnak helyet. Kieuold 

 szerint, az állatok ezen végső főcsoportjába 

 tehát oly állatok tartoznak, melyeknél a 

 szervek különböző rendszerei nincsenek éle- 

 sen kiválva, s melyeknek szabálytalan alakja 



' The Edinburgh uew philosophical Journal Ni. 69. 

 (1843.) 185. Cont Sikbold, Bericbt. A A P. (1845) 116. 



'- Lebrlmcb der vergleichenden Anatomie. I. Beriin 

 1845— is, 8—25. 



s egyszerű szervezete egy sejtre redukál- 

 ható. 1 Mióta Seuu \nn a növények es állatok szöveti 

 es fejlődési megegyezését kii untatta.- mondja találóan 

 Siebold, — nem okozhat többé megütközést, hogy a 

 legalsóbb növényi es állati szervezetek összetételökri 

 nézve egy egyszerű sejttel egyeznek meg. 2 



Siebold fellépése idejében a legalsóbb növények 

 szaporodásának ismeretéi a legnagyobb fontosságú 

 felfedezések gazdagították, melyek SiEBOLD-ra a Pro 

 tozoumok csoportjának körülírásában lényegesen be- 

 folytak. NEEDHAM és BuFl'ON, GlKOD Chantrans s 

 Ingenuouss már a múlt század végén ismertek és 

 ismertettek, hogy bizonyos moszatfonalakban néha 

 kis gömbök képződnek, melyek a fonálból kiszaba- 

 dulván, a zöld ázalekállatkáktól semmiben sem külön- 

 böznek s mint ezek, látszólag egeszén szabad aka- 

 rat szerint, fürgén úszkálnak ; sőt Ingenuouss azt is 

 megfigyelte, hogy a Coiilifca rivularis ezen állat- 

 nemzedékéből ismét moszatfonalak fejlödnek. Hasonló 

 ószleleteket közölt Boey de St. Vincent 1800-baii, 

 Martens 1805-ben; Teentepoiil pedig 1807-ben a 

 Vaucheria clavata bunkósan duzzadt fonálvégeiböl 

 aránylag nagy, zöld ázalékállatkákhoz hasonló mozgó- 

 testeket látott kiosonni, melyek egy ideig tartó úszkálás 

 után az edény szelére gyűltek, s mozgásuk megszűn- 

 tével lassanként VaucJieriákká nőttek ki. Trentepohl 

 észleletéit 1814-ben Nees von Esenbeck megerősí- 

 tette. Majd Gruithuisen, Gaillon, Hoffmann, Íjam.. 

 Agardh, Meyen, Iíotii, Ciiauvin, Treviranus es Ki - 

 tzing tettek hasonló észleleteket a Draparnaldia 

 plumosa, 1). conglomerata, Ulothrix zonata, l ■ com- 

 pacta, Conferva rivularis, G. annulina, Edocarpus 

 tomentosus, E. siliculosus, Enteromorpha clathrata, 

 Bryopsü arbuscula, Saprolegnia ferax fajokhoz 

 tartozó moszatokon. 3 Ezen észleletek csodálatos mó- 

 don hosszú ideig nem vezettek azon igazság határo- 

 zott felismerésére, hogy a moszatok egy része (az 

 ú. n. Zoosporeák) szabadon mozgó spórák, azaz: 

 mint mai nap mondjuk, rajzósprórák ( Zoocarpa 

 Bon/, Sporidia Agardh, Gonidia Kützing, Sporo- 

 zöida Solier, Zoospora Decaisne) által szaporodik. 



1 3. 



- 7. 



3 Couf. Ehkbnbbbg, 65, 108, Trevibanus, Physiologie 

 der Gewachse. I. Bonn (1835.) 20. Dicfcionnaire univei 

 d'bistoire oaturelle. X. Paris, 1849. Camillb Montagne 

 Phycologie czímö czikke. 



Dnger, Die Pflanze un Momente der Thierwerdung. 

 1843 II. éa XIV. Brief. 



Stein III. I--'. 



