22 



lása som lehetetlen, söt valószínű, a Ehrenbeeg csak- 

 ugyan feltette, hogy gyomorállatocskáinak, minthogy 

 egyéb szervrendszereiknek a nagyobb állatokéival ana- 

 lóg a fejlettségük, kell edényrendszerrel is birniok, 

 mely azonban., ezen szervezetek parányiságával ará- 

 nyi is végtelen finomságú, s a ver színtelensége miatt, 

 a rendelkezésünkre álló legerősebb nagyításoknál sem 

 vehető ki. 



Ehrenbeeg szerint az összes gyomorállatkák, úgy- 

 szintén a kerékállatkák is, himnősek. — A nagy 

 szorgalommal kifürkészett részleteknek egészen te- 

 vés magyarázása, az ivarszerveket illetőleg is oda 

 terelte EiiKENBEKG-et , hogy kifejlődött iverszerve- 

 ket tulajdonítson gyomorállatkáinak. A női ivarszer- 

 vet valamennyi gyomorállatnál az egész testben szét- 

 osztott, nyilván hálózatot képező petefészek képviseli, 

 mely maga, finomsága miatt, nem vehető ugyan ki, 

 a benne képződő peték ellenben többé-kevésbbé vilá- 

 gosan kivehetők ; petéknek tekintette ugyanis Ehken- 

 berg a protoplazma-testnek igen különböző alak- s 

 élettani értékű záradékait: a levélzöld-gömböcské- 

 ket s a festő anyagokat általában, paramylon-testecs- 

 keket s a protoplazma szemeseit; ezen képzelt peték 

 pedig majd az alfelnyíláson át, majd ismét az elhalt 

 gyomorállatka testénél; szétfolyásakor szabadulnak ki. 



A nőinél sokkal bonyolódottabb szervezetet tulaj- 

 donít Eheenbekg a hím-ivarszervnek, mely egy vagy 

 több heréből s egy vagy két ondóhólyagból áll.* 

 Kereknek tekinti Eheenbekg a magokat, mely kép- 

 letek általános előfordulásának kimutatása neki 

 köszönhető. Némely Euglenaf elénél (pl. az Euglena 

 spirogyránál), melynek magja kikerülte figyelmét, a 

 nagy paramylon-testeket véli a bereknek megfelelő 

 t mirigyes szervek* -nek. A here, vagy berek láthatat- 

 lan finomságú vezetékekkel állanak egy, vagy több 

 ondóhólyaggal összefüggésben, mely utóbbiak üteme- 

 sen lüktetve, a felvett ondót a peték megtermékenyí- 

 tésére a testben szétosztják-. Ezen sajátságos lükt< tő 

 ondóhólyagok persze nem egyebek, mint az úgyneve- 

 zett lüktető üröcskék, melyek általános előfordulásá- 

 nak kifürkeszése ismét Eheenbekg erdeme. A bím- 

 ivarszervek ilyetén bizarr felfogása Ehrenbeeg ere- 

 dendő bűnében, a gyomorállatkák szervezetem K a 

 kerékállatkákéval való parallellizálásában s helylyel- 

 közzel homologizálásában leli magyarázatát. Eiiren- 



A nagyobb számmal előforduló lüktető üreseket 

 Ehbenbkkg egészen önkényület< ^'ouirokuak tartotta (pl. az 

 Amphűeptus- és Trachelius-nem néhány képviselőjénél), míg 

 az egyenként vagy párosan előfordulókat ondóbólyagokuak. 



beiig ugyanis a kerékállatkák két vízedényének tör- 

 zsét ondóvezetéknek, mellső testvégi gomolyos végeit 

 bereknek, a lüktető hólyagot pedig, melybe a vízedé- 

 nyek nyílnak s mely tartalmát időnkint lüktetve a 

 kloakán át kiüríti, ondóhólyagnak tartotta s hamis 

 homologiákra támaszkodva, jutott azután a gyomor- 

 állatkák hím ivarszerveinek fenuebbi csodálatos ma- 

 gyarázatára. 



A viszonyossági szervek a fenntartási szervekkel 

 megegyezőleg hasonlóképen magas elkülönüléseket 

 mutatnak. A gyomorállatkák külső ingerek iránt leg- 

 kevésbbé sem közönyösek. Hőmérséki változásokra, 

 idegen testek érintésére épen úgy reagálnak, tehát 

 érzékenyek, mint a magasabb állatok; csillószö- 

 reikkel s fonalas orrmányaikkal (azaz ostoraikkal a 

 mai terminológia szerint) szemlátomást tapogatnak. 

 A fényi nagyobb részök felkeresi, míg más részök 

 a homályt kedveli; ü fényt tehát kétségkívül ere- 

 zik. Tekintetbe véve mar most azt, hogy számos Fia- 

 gellátnál s néhány csillószőrös ázalékállatkánál (pl. 

 Ophryoglena ) a test mellső részén, ugyanazon helyin, 

 hol magasabb állatok a szemet viselik, egy többnyire 

 élénk rubinpiros, ritkán fekete ( Ophryoglena atra ), 

 elesén körülirt gömbölyüded, vagy tojásdad folt talál- 

 ható, mely alig különbözik a kerékállatkák, Turbella- 

 félék s némely Entomostracum szemétől : bizonyára 

 igen közel állt annak feltevese, hogy a kérdéses szervek 

 valóságos látószervek, szemek. Minthogy pedig szem 

 idegrendszer nélkül nem képzelhető: Eheenbekg 

 szorgosan keresett a szemfolt mellett oly szervet, mely 

 idegdúcznak volna tartható s meg is találta azt az 

 Amblyophis viridis nevű Astasia-f élénél, 1 egy «miri- 

 gyes, gömbalakú tömegű alakjában, melyen a pü'os 

 szemfolt epén oly módon ül, mint a kerékállatkák és 

 Entomostraeumok agy-, illetőleg garatfeletti dúczán. 

 Ezen szerv bizonyára nem egyéb, mint egy lükteti! 

 üröcske ; Eheenbekg azonban idegdúcznak tartotta s 

 ezen egyetlen hiányos észleletre támaszkodva, általá- 

 nosított s kimondta, hogy a gyomorállatkák idegrend- 

 szerrel is bírnak, mely egy, vagy talán több elszórt 

 dúczból áll s melyet a belőle eredő végtelen unom 

 idegekkel együtt mindeddig nem sikerült valamennyi- 

 nél kimutatni. 



A helyváltoztató szervek pontosabb ismerete körül 

 igen nagy érdemeket szerzett Ehkenberg. Valameny- 

 nyi esillószőrös ázalékállatkánál (Ehrenbeeg Entero- 

 delei) kimutatta a helyváltoztatáskor működő csilla- 



2 104. 



