MÁSODIK IDŐSZAK. 



Ehrenberg és Dujardin kora. 



Az előbbiekben megkísértettem lehetőleg híven 

 ecsetelni a véglények ismeretének azon idő előtti 

 álláspontját, melyben Ehrenberg Keresztelt Gott- 

 fried (1795 — 1876) korszakot alkotó működéséi 

 megkezdette, s az újabb idő tetemesen tökéletesített 

 nagyítókészülékeinek segélyével, évek bosszú során 

 át csendes berlini dolgozóasztalánál, Lybia tikkasztó 

 ege alatt, a Vörös-tenger sivár partjain s Szibiria 

 zordon pusztáin egyaránt csüggedetlen kitart- 

 fáradozott a láthatatlan világ titkainak kifürkészé- 

 sén, melynek eredményei az 1838-ban *Die Infu- 

 sionsihierelien als vollkommene Organismcn. Ein 

 Blick in das tiefere organisclu Lében der Natur» 

 czím alatt megjelent, 64 remek rézmetszett! s színe- 

 zett Ibiit) táblával illusztrált, monumentális díszmű- 

 ben vannak letéve. 



«A vizsgálandó tárgyaknak csupán pontos részlet- 

 ismerete (Spetialkenntniss) vezethet eredményekre, a 

 mi magából a természetből s nem könyvekből sajátít- 

 ható cl, — ez képezi szükségképi tervét a természet- 

 históriával való foglalkozásomnak.* 1 A mely gondol- 

 kozású búvárt jellemző s minden valódi természet- 

 tudóstól követendő ezen irányelvéhez híven, Ehren- 

 bercí önállóan átkutatta az ázalékállatkák egész terü- 

 letét, s búvárlatának meglepő főbb eredményeit már 

 1830-ban közölheté a berlini akadémiával . egész 

 terjedelmében pedig 8 evvel később az összes ázalék- 

 állatkákról, illetőleg összes véglényekre")] írt s idézett 

 monumentális munkájában. 



Ehrenberg búvárkodásának súlypontját az áza- 

 lékállatkák szervezetének kifürkészésére irányozá. — 

 Miként a fenntebbiekben alkalmam volt kifejteni, 

 Ehrenberg fellépése idejében a legilletékesebb ter- 

 mészettudósok az ázalékállatkák elnevezése alatt 



1 Flóra. Regensburg. 1820. p. 535, 



összefoglalt parányi lényeket, szervezetükéi tekintve, 

 két csoportba foglalták, melyeknek egyikébe elkü- 

 lönült szervüek tartoznak, — ezek a kerékállat- 

 káh ; másikába pedig elkülönült szervek nélküli, 

 élő nyalkából álló lenyeli. — a szorosabb értelemben 

 vett ázalékállatkák. Ehrenberg ezen két csoportot, 

 mint az állatország két külön osztályát, szintén meg- 

 különbözteti, a különbséget azonban nem a maga- 

 sabb állatokéval megegyező szervek jelenlétében, ille- 

 tőleg hiányában, hanem a két csoport képviselőinél 

 való különböző voltában keresi. Azon veszélyes szir- 

 tet, melyen az ázalékállatkák szervezetére irányuló 

 búvárlatok ismételten hajótörést szenvedtek, Ehren- 

 berg sem hajózhatta szerencsésen körül. A kerékállat- 

 káknak aránylag magas szervezeti viszonyait, melyek- 

 ről már Lam Mi' 'K-nak, sőt MüLLER-nek is volt homá- 

 lyos fogalma, s melyeket Dutrochet pontosabban ki- 

 fürkészett, Ehrenberg igen részletes és nagyfontosságú, 

 részben mai nap sem túl szárnyalt tanulmányaival 

 minden kétség fölé emelte, s az elért sikertől elra- 

 gadtatva, analóg szerveket keresett s akart találni az 

 ázalékállatkák másik csoportjánál is, s azokat meg is 

 találta. Mivel pedig már a tiszta indukezió útjáról 

 letévedve, sikamlós lejtőre jutott, feltartóztathatatla- 

 nul ragadta magával fantáziája, s ezentúl, fájdalom, 

 miként a « Journal des Scavans» szerkesztői a régi- 

 ekről mondjak, inkább kitalálni, mint meglátni, 

 akarta a dolgok lényegét, minek következtében 

 számos, s épen a legfontosabb részletre az ellenkezője 

 áll annak, mit vizsgálatainak s közléseinek jellem- 

 zésére mond: nTörekvrsnnct s büszkeségemet abba 

 helyeztem, hogy, a mennyire lehet, sehol se lássak és 

 adjak elő túlságos sokat, hanem inkább mindenütt 

 túlságos keveset*. 1 



1 XIV. 



