40 



molekulákra vonatkozik, lényegében ismét feléledt 

 ÜARWiN-nak 1868-ban az öröklés magyarázatára fel- 

 állított pangenesis hipotézisében. 



Más természettudósok kétségkívül azon élénk be- 

 hatás befolyása alatt, melyet SwAMMERDAM-nak a 

 rovarok átalakulásáról feltárt bámulatos felfedezései 

 előidéztek, a parányi világot a rovarokkal hozták vi- 

 szonyba, így Hartsoeker l 1 694-ben azt állította, 

 hogy Leeuweniioek állatocskái nem egyebek, mint a 

 levegőben röpkedő láthatatlan szúnyogok álczái : mely 

 nézethez 1734-ben Réatjmur is csatlakozott, s ez 

 utóbbinak nagy tekintélye azt szeleseid) körben is el- 

 terjesztette. Ezen merőben elhibázott felfogás kézzel- 

 foghatókig részint szúnyogok, részint a muszliezák 

 (Drosophila, Essigfliege) fejlődéséből vont hamis követ- 

 keztetésen alapszik ; amazoknak vízben élő álczáit 

 ugyanis azon időben még természettudósok is össze- 

 tévesztették a véglényekkel, az utóbbiakat pedig az 

 Ehrenberg idejéig általánosan ázalékállatkáknak tar- 

 tott Angvillulákkal : s ezért mondja Mülleb 0. F. : 

 i( (Infusoria) insectorum more metamorphosin subire 

 nullo nititur fundamento; vermesque aeeti in mu- 

 seas mutati véne lárva sünt ab Angvillulis diver- 

 sissimi.»- Különben a rovar (Insectum) kifejezéshez 

 még Linné természetrendszerének megjelenése után 

 is, mondhatjuk az egész XVIIL században, igen 

 ingadozó fogalom fonódott ; a tudósok is körül belől 

 ép oly önkényüleg használták, mint pl. mai nap 

 nemink nyelvén a féreg kifejezést, s ebben kere- 

 sendő annak magyarázata, hogy számos szerzőnek, 

 mint pl. a hires TREMBLEY-nek, RoESEL-nek, Leder- 

 MÜLLER-nek s másoknak munkáiban a véglények 

 épen úgy, mint egyéb apró vizi állatok, Hydrák. 

 gyürüsférgek, kerékállatkák, mohállatok és apró csi- 

 gák alkalmilag, vagy egész következetességgel rova- 

 roknak neveztetnek, a nélkül, hogy ezen tudósok 

 csak távolról is arra gondoltak volna, hogy a vég- 

 lények s egyéb apró vizi állatok a szoros értelemben 

 vett rovarok fejlődéskörébe tartoznának. 



Mindazon vizsgálatok, melyeket a véglények körül 

 a múlt században végeztek, nem vezettek ezen parányi 

 lényeknek csak némileg is kielégítő ismeretéhez : de 

 természetszerűleg nem is vezethettek mindaddig, 

 míg a nagyító készülékeket tetemesen nem tökéletesí- 

 tettek, míg azon chaotikus fogalmat, mely az Infuso- 



1 Essay de Dioptrique. 226—230. v. ö. Ehrenbf.kg 

 p. VIII. 



' MfLi.Ki: O. 1'. p. XVI. 



rium névvel jelölt apró szervezetekkel állott kapcso- 

 latban, legalább nemileg nem tisztázták, s míg a fino- 

 mabb boneztan terén tett felfedezések a lm várok látó- 

 körétjelentékenyen nem szélesbíték ; mindez pedig 

 csak a legújabb időben törtenven, csakis napjainkban 

 juthattunk közelebb a véglények szervezetének megér- 

 téséhez, bár minden irányban való kielégítő ismere- 

 tüktől meg mindig távol, részben igen távol állunk. 

 Mindemellett azonban már a múlt század is sok oly 

 becses anyagot gyűjtött össze, mely a további hínár- 

 latok útját hathatósan előkészítette; s valóban nem 

 tagadhatjuk meg a tiszteletteljes elismerést azon 

 buzgó férfiaktól, kik előmunkálatok teljes hiányában, 

 s a maiakhoz képest igen tökéletlen nagyító készü- 

 lékekkel igyekeztek behatolni a láthatatlan lények 

 titokszerű világába ! 



Az alakok ismereti gyorsan öregbedett, úgy, hogy 

 az ázalekokban élő véglények főbb alakjai : Schizomy- 

 cetek, Monádok és csillószó'rös ázalékállathák, a po- 

 csolyákban es tiszta vizekben tenyészők közül pedig az 

 Euglenák, a Volvox Globator, a Vorticellafélék jel- 

 lemzőbb képviselői, színtelen, zöld es kék Stentorok 

 már a múlt szazad közepe előtt ismeretesek voltak. 

 RoESEL 1755-ben leírta s aránylag igen jól le is raj- 

 zolta a bámulatos alakváltoztatásáról csakhamar ne- 

 vezetessé vált Proteus-t, azaz az Amoeba diffluenst, 1 

 melyhez Gleicuen 1778-ban egy kisebb, ázalékokban 

 tenyésző alakot sorolt; Müller 0. Fr. 1777-ben fel- 

 fedezte az Actinophrys Solt 3 (Trichoda Sol), me- 

 lyet, vagy ehhez közel álló más alakot Joblot már 

 1 7 1 2-ben látott ; ;i Eichhoi:x pedig 1 78%-b&ncsillag (der 

 Stern I elnevezés alatt ismertette a később Eiiren- 

 BERG-től felfedezője tiszteletere megnevezett Atcino- 

 sphaerium Eichhorniit. 4 Ezek voltak az első édesvízi 

 gyökérlábúak, medvéknek ismerete csak később gya- 

 rapodott ujabb felfedezésekkel. A tengerben élő gyö- 

 kérlábúak közül a Foraminiferek üres héjai, melyek 

 oly nagy mennyiségben fordulnak elő a tengerparti 

 fövényben, már korán magokra vonták ugyan a 

 természetbúvárok figyelmét : így F>REVNinár 1 732-ben, 

 Plancus 1739-ben, Ledermüller pedig 1761-ben 5 

 több alakot irt. le s az utóbbi igen csinos raj- 



1 Der kleinc Ti-otens. Insectenbelustigangen. III p. 

 621. Taf. 101. A. W. 



2 Ifit. 



; fii. t. 7. f. 15. 



4 Beitr. znr Kenntniss d. kleinstpii Wasserthiere. Zu- 

 gabe p. 15. 



5 I. 8. t. IV. et ír. t VIII. 



