6 



nek tekinti, 1 s az etimologiailag helytelen Zoosper- 

 inos vagy Zoospermia elnevezés helyett először hasz- 

 nálja a Spermatozoa kifejezést. Cuvieb Régne ani- 

 mal-ának 1838-iki kiadásában ismét Cercaria név 

 alatt az ázalekállatkákhoz sorozza. Ehbenbebg végre 

 még 1838-ban is Trematoda Pseudopolygastrica el- 

 nevezés alatt a Trematodok köze osztja be, 2 melyek 

 ép oly sajátlagos állati természetű élősdiek, minta 

 csigák májában előforduló Cercariák. 



Ezen rövid történelmi átpillantásból eléggé kitet- 

 szik, mily szorosan össze van fonódva az ondótestecs- 

 kék törtenete a véglényekével, s könnyen belátható 

 az a zavaró hatás, melyet ezen bonyodalom a vég- 

 lények valódi természetének kiíürkeszesere gyakorolt, 

 mely bonyodalom hosszas vajúdás után véglegesen 

 jóformán csak az utolsó 25 évben szűnt meg, miután 

 ÜARKY-nek 1840-ben közölt észleleté, mely szerint 

 ondótestecskeket látott a tengerinyul petéjébe beha- 

 tolni, eleinte semmi hitelre sem talált, az 50-cs evek 

 elején ellenben Nelson, Newpoet, Kehek, Meiss- 

 ner, Bisciioff s mások bebizonyíttották, hogy az 

 ondótestecskék termékenyítéskor tényleg behatolnak 

 a petébe s nem az ondóban elő paraziták, hanem, 

 miként Prevost és Dumas 1824-ben, Spallanzani 

 pedig már a múlt században pontos kísérleti kre 

 támaszkodva állította, annak legfontosabb elemei, 

 melyek, mint Baki; már ki is emelte, legtalálóbban a 

 vértestecskékkel hasonlíthatók össze. 



A L,KEUvvENiiOKK-tól felfedezett parányi állatoeskák 

 ismeretet a múlt évszázad végéig Hakris, Joblot, 

 Baker, Trembley, Roesel, Ledermülleb, Bonnet, 

 Wrisberg, Pallas, Münchhaüsen, Saussuee, Goeze, 

 Wagleb, Roffrebdi es Terechowsky, Heumann, 

 Spallanzani, Eichhobn, Gleichen (geuannt líuss- 

 woem), különösen pedig első rendszerezőjük, Miller 

 ( Ittó Frigyes, tetemesen gyarapíttotta. Mindezen 

 vizsgálatok a véglenvek szervezetének szabatos fel- 

 fogására ugyan nem vezettek, de annál dúsabli anya- 

 got szolgáltattak a múlt századbeli természettudósok 

 spekuláczióira. A rothadó állati- es növényi része- 

 ket tartalmazó öntelékekben ép úgy, mint tiszta eső- 

 vízben bámulatos nagyszámú s gyors megjelenésük ; 

 állatocskáknak tartott mozgó testecskéknek az ondó- 

 ban való állandó előfordulása ; egyes állatocskáknak, 

 melyeket mainap természetesen többe nem sorolunk 

 a véglények köze, főbb vonásaiban könnyen felismer- 



1 Actn Leopoldina. Vol. XIII. Conf. Ehbknberg 167. 

 - Ehbenbebg, 1-67, 



hetö magas szervezete : mindezek oly körülmények, 

 melyek azon időben, melyben az indukcziónak útja 

 kevéssé volt meg megtörve, melyben első sejtelme 

 ébredt annak, hogy a magasabb szervezetek szövetei 

 apró elő egysegekből vannak össze'téve, melyben 

 Swammeedam, később Réaumüh s mások vizsgálatai a 

 rovarok átalakulásáról oly bámulatos képet tártak 

 fel, a fejlődés-, élet- es kórtan pedig még iránytű 

 nélkül ingadozott, — mindezek oly körülmények, 

 ismétlem, melyek részben egeszén bizarr és kalandos, 

 részben a valónak sejtelmét magában rejtő szellemes 

 feltevések útvesztőjébe vezettek. 



A betegségek okait puhatoló kórtan csakhamar 

 nagy lelkesedéssel vonta spekuláczióinak körébe a \ni- 

 rany i állatocskákat s azáltalok történő fertőzésről szóló 

 tan ép oly általánosan elterjedt közvetetlenűl a vég- 

 lények felfedezése után, mint mainap a Micrococcusok-, 

 Bacteriumok- s egyéb Schizomycetek-től történő fertő- 

 zés tana. A humoralpathologia, mely a nyavalyák 

 okait a nedvek megromlásában kereste, szintúgy fel- 

 találta a véglényekben a -nedvek megromlásának 

 okozóit, mint a PARACELsus-fele tan, mely szerint a 

 nyavalyák oly módon fejlődnek ki a szervezetek 

 belsejében, mint ezek maguk, azaz csirákból. — 

 Egy magát meg nem nevező angol már 1676-ban 

 ajánlotta , hogy járványos betegségek dühöngése 

 alkalmával trombita-, dobszóval es ágyúdörgéssel 

 riasztassanak el a levegőben lebegő, betegséget okozó 

 állatoeskák. Lancisi 1717-ben az Olaszországban 

 pusztító malária okát a mocsárok apró állatocskáiban 

 keresi; Hofemann Frigyes 1720-ban arról tesz emlí- 

 tést, hogy Berlinben járványos betegségek idejében 

 nagy mennyiségű parányi férgeket talált a vizekben; 

 Vallisnieri, Gbippon és Lebegne a miút század első 

 tizedeiben dühöngő pestisnek okozóiul szinten mi- 

 kroszkópi állatocskákat tartottak; egy 17:Mi-ban Pa- 

 risban megjelent könyvben pedig le is vannak írva 

 és rajzolva azon parányi állatoeskák, melyek ájulást, 

 hasrágást, köny nsztulát stb. okoznak. 1 Linné hasonló- 

 képen nagy jelentőseget tulajdonított a parányi álla- 

 tocskáknak mint kórokat s bomlást okozóknak, s 

 Systema Naturae-j&nak XII. kiadásában kiemeli, 

 hogy a Ghaos infusorium-on kívül még valószínűleg 

 vannak élő lények, melyek csupán hatásuk után isme- 

 retesek; ilyenek nevezetesen azok, melyek a kiüté- 

 ses betegségek es forrólázak ragályanyagát, valamint 

 a 1 injakor (Syphilis) mérgét képezik: nemkülön- 



1 Ehrenberu Vili. Couf. 



