A kik az újonnan feltalált eszközt csupán a kíván- 

 csiság kielégítésére, vagy szemet és kedély t gyönyörköd- 

 tető időtöltésül, nemesebb játékszerűi használgatták, 

 azoknak hosszú sorából kiválnak, kimagaslanak egyes 

 férfiak, a kik a nagyítóknak, mint a búvárkodás eszkö- 

 zeinek nagy fontosságát belátva, tervszerű tanulmá- 

 nyokat kezdtek meg, utat törve s irányt jelölve az 

 utónemzedék számára. 



Ezen búvárok sorát megkezdi a római «hiúzok» 

 akadémiájának (Academia dei Lyncei) egyik tagja, 

 Francesco Stelluti (Franciscus Stellutus), ki 

 1625-ben nagyitói vizsgálatok alapján ismerteti a 

 méhek testrészeit. 1 Ezt követi Mabcello Malpighi, 

 korának egyik legnagyobb természettudósa, ki nagyí- 

 tóval végzett vizsgálatait kiterjeszti az állat- és növény- 

 országra. MALi'iGin-nek az agy, ;i nyelv, a tapintó 

 érzék, a tüdők ós zsigerek finomabb szerkezetet 

 tárgyaló dolgozatai nem kevésbbé úttörők és fontosak 

 a tudomány továbbfejlődésére, mint a csirke petebeli 

 fejlődése körül tett tanulmányai, melyekben sokkal 

 messzebb ment. mint ezen terén működő elődei, 

 Volcher, Coiter es Fabricius ab Aquapendente, vagy 

 a selyemeresztőről (Bombyx) írt mintaszerű boncz- 

 tani monográfiája, mely először adja egy gerincz- 

 telen állat teljes boneztanát, s mai nap is haszonnal 

 olvasható; növényboncztanával végre, melyet Grew 

 NEHEMiÁs-nak ugyanazon tárgyú dolgozatával egy- 

 idejűleg 1671-ben nyújtott be a londoni királyi társa- 

 ságnak (KoyaJ Society), GREw-val együtt megvetette 

 a növényboneztan alapját s kimondotta, hogy a növé- 

 nyek szöveteinek legkisebb egységei tömlőcskék vagy 

 zacskócskák (utriculi seu sacculi), azaz sejtik. 

 mit különben Hooke Róbert is sejtett, ki a növény- 

 sejteket már 1665-ben «cells», vagy «boxes» néven 

 nevezte. 



Az olasz Malpighi-vcI egyidejűleg munkálkodott 

 a hollandi Swammerdam János, bámulatunk s szá- 

 nalmunkra egyaránt méltó rendkívüli férfin, ki az 

 előbbit s kortársait egyáltalában sok tekintetben 

 messze meghaladta, s ki — mint Baeii Károi.v Ernő 

 mondja 2 — a tudománynak esett áldozatul, mert 

 felette korán s felette buzgón hatott előre oly utón, 

 melyet a nagy tömeg még azon időben esztelennek s 

 fonáknak tartott. Swammerdam búvárkodásának súly- 

 pontja az Ízeltlábúak, különösen rovarok, továbbá, a 



1 Carus, Gescbichte der Zoologie, München 1872, p. -'Ml. 



2 Redeu, gehalten in wissenschaftlichen Versammltm- 

 grn und kleinere Áufsátze vermischten Inlialts. I. Th. St. 

 Pétert burg. 1864. p. 31. 



békák boneztanának s átalakulásának s néhány lágy- 

 testű (Mollusca) boneztanának szabad s fegyverzett 

 szemmel való tanulmányozására esik ; oly térre, mely 

 előtte egeszén parlag volt s melyen a nyomdokaiba 

 lépők az övénél gazdagabb aratást alig végeztek. 

 A méhnek, szúnyognak, Ephemerának, legyeknek, 

 pillangóknak, tetűnek, skorpiónak, csigáknak, ttepiá- 

 nak, békáknak stb. Swammerdam adta boneztani 

 és fejlődéstani leírásai az állattani irodalomnak 

 örökbecsű remekei. Ugyanő volt az első, ki a béka- 

 peték barázdálódásának folyamatát, melyet tüze- 

 tesen csak a jelen évszázadban tanulmányoztak ismét, 

 megfigyelte; fiatal békaembriók leírásánál pedig 

 említést tett arról, hogy testök kezdetben egynemű 

 rögöcskékből (hloothens), azaz sejtekből van össze- 

 teve; — oly felfedezés ez, melyet csak a legújabb idő 

 buvárlatai erősítettek s mely. ha fontossága felismer- 

 tetik, bizonyéira korán elvezetett volna az állatok 

 szövetfejlődésének ismeretéhez. 



Mindjárt az új irányban megindult búvárkodási 

 áramlat kezdeten, ugyanazon időben, melyben Mal- 

 pighi az összes élőlények finomabb szervezetére ter- 

 jesztette ki tervszerű s eszmék vezérelte búvárko- 

 dását, Swammerdam pedig szűkebb körre szorítkozva, 

 a legrészletesebb s részben csak az utókortól méltá 

 nyolt pontos tanulmányait végezte, az utóbbinak honfi- 

 társa, van Leeuwenhoek Antal, egy vagyonos delfti 

 magánzó, a tudománynak szentelt hosszú elete alatt, 

 lászólag ugyan minden rendszer nélkül, de annál 

 uagyobb kitartással s lelkesedéssel mélyedt az önmaga 

 készítette nagyítóknak segítségével a szervezetek 

 titkainak fürkészésébe. Leeuwenhoek nem volt czéh- 

 szerü tudós, mint Malpighi es Swammerdam, hanem 

 dilettáns a szó valódi, de nemes értelmében, ki búvár- 

 kodó szenvedélyétől vezéreltetve s mint a méh, 

 válogatás nélkül virágról virágra szállva, majd ezen. 

 majd azon természeti tárgynak nagyítói vizsgálásával 

 foglalkozott; a mihez azonban hozzáfogott, abba 

 mélyen behatolt s az állatok és növények finomabb 

 boneztani szerkezetére vonatkozó tömérdek felfedezé- 

 sei, melyek őt kora mikroszkópistái között a legelső 

 rangra emelik, értékökre nézve felülmúlják mindazt, 

 mi az egész XVLT. században, — melyben a rend- 

 szerező iskola életbeléptével a nagyítóval való vizs- 

 gálatok félreismerhetetlenül hanyatlásnak indultak, — 

 a mikroszkópia terén történt. 



Leeuwenhoek búvárlatainál nem összetett nagyí- 

 tót, hanem mint említem, üvegből, vagy hegyi kris- 

 tályból saját maga csiszolta lencséket használ, melyek 



