XIII 



nemű, szerkezetnelküli. folyékonyabb állományból 

 (paraplasma Kupffer,paramüoma Flemming, hyalo- 

 plasma Leydig ). Az új irányban megindult búvárla- 

 toknak előreláthatólag nagy a jövője, mert az ismere- 

 teknek azon magasabb régiói fele egyengetik az utat, 

 a melyről az élőállomány mivoltába majdan mélyebb 

 bepillantás tehető. 



Miként a protoplazmának, úgy a pihenő, azaz 

 oszlásban nem levő, főleg pedig az oszlásban levő 

 sejtmag-nak finomabb szerkezete kiváló tárgyát ké- 

 pezi a mai szövetbúvárlatnak, mely oly lényegesen 

 tökéletesített módszerekkel rendelkezik. Az ezen 

 irányban búvárkodók, kiknek tekintélyes sorából legyen 



elég SxRASKURGER-t, FLEMMING-et, KLEIN E.-t, E. VAN 

 BfiNEDEN-t, RETZIUS-t, PFITZNER-t, RABL-t, GüIGNABD-t 



és Jurányi- t kiemelnem, lényegében mind arra az 

 eredményre jutottak, hogy miként a protoplazma, 

 úgy a sejtmag is kétféle állományból áll : úgymint a 

 gomolyszertí fonalat vagy hálózatot képező, festék- 

 anyagokkal színezhetően alakúit állományból (chro- 

 matin Flemming), meg a nem, vagy csak gyengén szí- 

 neződő, egynemű alapállományból (achromatin Flem- 

 ming), s hogy e kétféle állományon az anyamag 

 oszlásakor a két tiókmag lényegében valamennyi sejt- 

 nél ugyanazon jellemző alakváltozások között lefolyó 

 módon osztozkodik. A véglények magjának szerke- 

 zetére irányított ujabb tanulmányok (.Jickeli, 1 Gru- 

 ber,- Bütschli 3 ) ha ez idő szerint még nagyon töre- 

 dékesek is, s minden tekintetben kielégítő eredményre 

 nem is vezettek , mégis határozottan kimutatták, 

 hogy a véglények magkópletei szerkezeti összetéte- 

 lökre nézve a szöveti sejtektől lényegesen nem kü- 

 lönböznek. Hogy továbbá a karyokinesis — melynek 

 felfedezésére az ázalekállatkák egybekelése alatt a 

 nucleoluson észlelt s oly hosszú ideig hamisan ma- 



' 1.1. ért. 



J Ueber Kemtbeilungsvorgánge bei einigen Protozoén 

 ZWZ. XXXVIII. 1883. — Ueber Kern und Kerntheüung 

 bei den Protozoén. ZWZ. XI.. 1884. — Stúdión über Amoe- 

 ben. ZWZ. XLI. 1884. 



3 Einige Bemerkungeu etc. 1. f. — Kleine Beitráge etc. 1. f. 



geformten Substanz ( Protoplasma Kupffer, Mitom 

 Flemming, Spongioplasma Leydig) nnd aus der die 

 Faden- oder Maschenráume diesi t geformten Sub 

 stanz ausfüllenden homogénen, structurlosen llussi- 

 geren Substanz | Paraplasma Kupffer, Paramitom 

 Flemming, Hyaloplasma Leydig). Die in der neuen 

 Richtung begonnenen Porschungen habén voraus- 

 siehtlieh eine grosse Zukunft, da Bie den Weg zu 

 jenen höheren Regionén der Kenntnisse ebnen, von 

 welchen aus einstens ein tieferer EinbMck in das 

 Wesen der lebenden Substanz kann gewonnen werden. 

 Ni'lieii dem Protoplasma bildet der feinere Maii 

 des ruhendeii, das heisst nicht in Theilung begriffe- 

 nen, insbesondere aber die des sich tbeilenden Zell- 

 kerns einen hervorragenden Gegenstaud der mit bo 

 Behr vervollkommneten Methoden arbeitenden mo- 

 dernen histologischen Forschung. Die in dieser Rieh- 

 tung thátigen Forscher — aus derén stattlicher Reihe 

 es genügen mögé Strasburger, Flemming, E. Klein, 

 Retzius,E. vau Beneden, Pfitzner, Rabl, Guignaru 

 und Jurányi hervorzuheben — sind Allé wesentlich 

 zu demselben Ergebniss gelangt, námlich dass nicht 

 nur das Protoplasma, soudern auch der Zellkern aus 

 zwei verschiedeneu Substanzen besteht, u. z\v. aus 

 der eiuen knáuelartigen Fadeu, oder ein Netzwerk 

 bildenden, Tinctionsmittel annehmendeu geformten 

 Substanz ( Chromatin Flemming J, und aus der nicht 

 oder nur schwach fárbbaren homogénen Grundsub- 

 stanz / Achromatin Flemming ). ferner .láss die zwei 

 Tochterkerne aus diesen zwei Sub3tanzen bei der 

 Theilung des Mutterkerns in einer \Yeise betheiligt 

 werden, welehe im Wesentlichen bei allén Zelleii 

 unter denwelbeu Formveriinderungen abláuft. Die 

 auf die Structur des Protistenkerns abzielenden neue- 

 ren Studien (von Jickeli, 1 Gruber, 2 Bütschli 11 ) siud 

 wohl derzeit noch sehr fragmentarisch, und habén 

 zu einem in jeder Hinsicht befriedigenden Ergebniss 

 noch nicht geführt: so viel wurde aber durch diesel- 

 ben als sicher erwiesen, dass die Eerngebilde der 

 Protisten, ihren Bau betreffend, von jenen der Ge 

 webszellen uicht wesentlich versehiedeii siud. Dass 



1 Diss. cit. 



- Ueber Kerntheüuugsvorgánge bei einigen Protozoén. 

 ZWZ. XXXVIII. lsS3. — Ueber Kern und Kerntheilung 

 bei den Protozoén. ZWZ. XL. 1884. —Studien über Amoe- 

 ben. ZWZ. XI. I. Issl. 



3 Einige Bemerkungen. loe. sup. cit. — Kleine Beitráge, 

 loc. sup. cit. 



