116 



hogy a véglények is minden veszély nélkül kiállják 

 állevélzöld-testecskéiknek bármely okból bekövetkező 

 elpusztulását, mig a sötétben tartott Euglenák, me- 

 lyeket szervezetükhöz tartozó levélzöld színez, sötét- 

 ben tartva nagy mennyiségű vízben is elhalnak s 

 baktériumoktól pusztíttatnak el. 



A haszon azonban, melyet az állevélzöld-testecs- 

 kék a véglényeknek nyújtanak, nem egyedül éleny- 

 l'ejlesztésre szorítkozik, hanem a lakók gazdáik szá- 

 mára még közvetetlenül táplálékot is szolgáltatnak. 

 A folytonosan szaporodó állevélzöld-testecskék egy 

 része ugyanis egymásután belenyomúl az emésztő bél- 

 plasmába, s itt, mint valamely közvetetlenül kívülről 

 felvett táplálék, megemésztetik. A Parameeium Bursa- 

 ríáról régóta ismeretes, hogy állevélzöld-testecskéinek 

 egy része a bélplasmával együtt áramlik s igen köny- 

 nyeu meglehet arról győződni, hogy a bélplasmába 

 jutott testecskék csakugyan meg is emésztetnek. Né- 

 mely ázalékállatkákat ezen kényelmesen szerzett táp- 

 lálék teljesen kielégít, kívülről alig vesznek fel szilárd 

 táplálékot s csupán vizet habarnak garatjokon át 

 belsejökbe. Ilyenek nevezetesen a Parameeium lUirsu- 

 ria, Vorticélla Campanula- és a Vaginicola crystalli- 

 nánah zöld egyénei, melyek csak ritkán tartalmaznak 

 idegen záradékokat, ellenben mindig lehet bélplas- 

 májokban az emésztés különböző stádiumán lévő álle- 

 vélzöld-testecskéket találni. Ezen ázalékállatkáknál 

 az állevélzöld-testecskék egészen azon szerepet játszák 

 a véglény háztartásában, mint a gonidiumok a zuz- 

 mókéban : ezek készítik ugyanis vízben oldott szervet- 

 len vegyületekből azon szerves vegyületeket, melyek 

 a zuzmók telepét képező konzorcziumban a színtelen 

 hyphákat, a véglényeknél pedig magát a színtelen 

 protoplaznia-testet tájjlálják. 



Azon különböző színű és szíuárnyalatű festőanya- 

 gokról, melyek számos, állati módon táplálkozó vég- 

 lénynek plasrnáját, még pedig leggyakrabban (neve- 

 zetesen az ázalékállatkáknál) ennek kéregrétegét, majd 

 egyenletesen, majd szerfelett finom molekuláris szem- 

 csék alakjában színezik, számos esetben közvetetlenül 

 kimutatható, hogy nem az illető véglény saját termé- 

 kei, hanem a táplálékul szolgáló, tiszta, vagy módo- 

 sult levélzöldet tartalmazó moszatoktól s Flagdlátok- 

 tól erednek, melyeknek festőanyaga az emésztés alatt 

 bizonyos színváltozást szenvedvén, az evő véglény 

 plasmájába lerakódik s annak bizonyos színt kölcsö- 

 nöz. Stein volt az első, ki egy csülószőrös ázalékál- 

 latka, a Nassula ambigua festőanyagának a táplálék- 

 ból való eredetét kimutatta. Ezen ázalékállatkának 



testállománya, — mondja Stein, 1 — eredetetileg ege- 

 szén színtelen, a legtöbb egyénnél azonban a feloldott 

 táplálékoktól többé-kevésbbé sötét rozsdavörösre van 

 színezve, hasonló módon, mint a Chiladon ornatusnál. 

 Ezen állatok tápláléka ugyanis Oscillatoriákból áll, 

 melyeknek gyakran oly hosszú fonalait nyelik el, hogy 

 testök természetellenesen megnyúlik s szótfeszíttetik. 

 Emésztés alatt az Oscillariák szétesnek korongalaku 

 ízekre, melyek előbb rézrozsda-zöld, később szennyes 

 kék s végre rozsdabarna színt váltanak, utoljára pedig 

 finoman szétoszló állománynyá oldódnak, mely a test 

 tartalmát egyenletes rozsdavörösre színezi. Cohn a 

 Nassula elegánsnak különböző színű festőanyagairól, 

 melyek részint a sárgásbarnának, kéknek és ibolya- 

 színnek különböző árnyalataiban oldva fordulnak elő 

 a Ixlplasmának emésztő üröcskéiben, s EnRENBERG-töl 

 külön mirigyek által elválasztott epének tartattak, ré- 

 szint pedig a kéregplasmát színezik majd halványabb, 

 majd sötétebb téglavörösre, szintén azt tartja, hogy 

 az elnyelt Oscillariák phykochronijától származnak, 

 mely festőanyagra jellemző , hogy részint már az 

 élő moszatban, részint pedig annak bomlása alatt 

 rézrozsda-zöld, indigókek, ibolya, bíbor, olajzöld, bar- 

 nasárga színárnyalatokba megy át. 2 A Nassulák, me- 

 lyeknek különösen emésztő űröcskéikben oldott élénk 

 színű festőanyagok oly pompás színeket kölcsönöznek, 

 valóban igen tanulságos tárgyat képeznek annak be- 

 bizonyítására, hogy festőanyagaik elnyelt moszatok- 

 tól származnak. Stein bizonyára jogosan állíthatja, 

 hogy a legnagyobb valószínűség szól a mel- 

 lett, hogy az összes ázalókállatkák színe- 

 zete tápszereik bomlási termékei által fel- 

 tételeztetik. 8 



A gyökérlábúak festőanyagának eredetéről csak 

 a Vampgr diákra nézve vannak biztos adataink; ezek- 

 ről ugyanis Cienkowski vizsgálatai után, 4 melyeknek 

 helyességet saját vizsgálataimra támaszkodva csak 

 megerősíthetem, tudjuk, hogy téglavörös színök zöld 

 moszatok, vagy Euglenák levélzöldjétől, barnás szí- 

 nök pedig elnyelt Diatomeáktól ered. 



Az előadottak alapján, bár a véglények festőanya- 

 gai ez idő szerint még korán sincsenek kielégítőleg 



1 Die Infusionstkiere auf ikre Entwicldungsgesch. un- 

 téra. 249. 



2 Ueber Fortpflanzung der Nassula elegáns. Ehr. ZWZ. 

 IX. (1857) 143. 



1 I. p. 67. 



4 Ueber einige Rhizopoden und verwandte Organismen. 

 AMA. XII. (1876) 26. 



