134 



egész 16 imn.-nyi óriási nagyságot elérő Gregarina 

 giganteával s ennek spóratokjaival együtt igen apró, 

 amoebaszertileg mozgó, burok és mag nélküli, szeinecs- 

 kés protoplazruatesteeskéket talált, melyek igen hason- 

 lítottak Haeckel Protamoéba agiliséhez és P. primiti- 

 vajához. Ezen amoebaszerű Monerek, mint további 

 fejlődésök mutatja, a Gr. giganteához tartoznak s 

 nyilván ezeknek spóráiból, — melyekben sarlóalakú 

 testecskéket nem észleltek, — bújtak ki. A mozgó 

 Monerek között pihenők is akadtak, melyekből egy 

 rövidebb, mozdulatlan s egy hosszabb féregszerüleg 

 mozgó sarjadék indult ki. Az utóbbi rövid idő alatt 

 beffiződött, míg az előbbi magába vette a maradék- 

 plasmát s végre mindkét sarjadék elkezdett mozogni. 

 A fiatal Gregarinák fejlődésük ezen szakán, alakjukat 

 s mozgásukat véve tekintetbe, igen hasonlítanak pa- 

 rányi Nematódok hoz, s ezért Van Beneden Pseudo- 

 filariáknak nevezi. Az igen élénken kígyózó Pseudo- 

 filariák mozgása lassankint lomhább lesz s plasíná- 

 jukban oly módon, miként a kristályok válnak ki az 

 anyaoldatból, 1 mag s e körül világos udvar válik 

 ki; a test nyulánkságát lassankint elveszti, zömö- 

 kebb lesz, felületén pedig vókouy burok válik ki, s 

 lépésről-lépésre követhető , mily módon éri el a 

 Pseudofílaria a Gregarina jellemző alakját s szer- 

 vezetét. Ezen Pseudofilariákat valószínűleg már más 

 búvárok is együtt találták a Gregarinákkal, s nyilván 

 ez indította arra, hogy, miként már fentebb kiemel- 

 tük, a Gregarinákat a Nematódokkal hozzák kapcso- 

 latba; különben a Gregarinák társaságában valódi 

 Nematódok is gyakoriak, s így a Pseudofilariáknak 

 fiatal Nematodákkal való összetévesztése még inkább 

 megmagyarázható. 



Ezen vizsgálatok szerint úgy látszik, hogy a Grega- 

 rinák, fejlődésüket tekintve, két csoportra oszlanak ; 

 az egyik csoportot képviselő Gregarináknál a spórák 

 tartalma sarlóalakii sejtekre oszlik szét, melyek kisza- 

 badulva, valószínűleg közvetetlenül átváltoznak Gre- 

 garinákká, míg a másik csoportot oly Gregarinák ké- 

 pezik, melyeknél a spórák tartalma egy ideig amoeba- 

 szerű Moner alakjában él, melyből sarjadzás által 

 ket-két Pseudofílaria fejlődik, melyek végre Grega- 

 rinákká fejlödnek ; amazoknak sarlóalakii sejtjeit 

 tehát az utóbbiaknak Pseudofilariáival tarthatjuk 

 egyenértékűeknek. 



GABRiEL-nek vizsgálatai után, 2 melyek ezen bu- 



1 Id. mű, 337. 



" Zur Classification der Gregarinen. Zoolog. Aliz. III. 



vár halála miatt befejezett s részletesen kifejtett 

 alakban nem jutottak nyilvánosságra, az előadottak- 

 tól igen eltérő s igen bonyolódott képet nyerünk 

 a Gregarinák fejlődéséről. Gábriel a földi gilisz- 

 tának heréjében és testűri folyadékában, valamint 

 több tengeri dendrocoel Turbellafelenek, Annelid- 

 nek s Crustaceumnak belsejében sajátságos plasnia- 

 tömegeket talált, melyek a Gregarinák fejlődés-, ille- 

 tőleg alakkörébe tartoznak. Ezen plasmatömegek, — 

 melyeket primitív plas mának nevez, — egészen egy- 

 neműek, szemecskétlenek, magnélküliek, korong-, le- 

 mez-, orsóalakuak s igen változó nagyságúak ; majd 

 mozdulatlanok, majd ismét egészen sajátságos moz- 

 gás észlelhető rajtok, mely mind az amcebaszerű, 

 mind a csillószőrös, mind az összehúzódási mozgás- 

 tól különbözik s meg legtalálóbban rángatódzásnak 

 volna nevezhető. Ezen plasmodiumok, vagy, mint 

 Gábriel nevezi, Synamoébák, a Gregarinák spóráinak 

 pálczikáiból (sarlóalakú sejtjeiből?) összeolvadás útján 

 képződnek, s vagy áUandóan megtartják társas össze- 

 köttetésüket, s ez esetben mindvégig plasmodiumalak- 

 ban maradnak, vagy pedig szétesnek egyes részekre, 8 

 ezek azután Gregarinákká fejlödnek. Máskor ismét 

 a spórák pálczikái a társas összeköttetésből kiválva, 

 az ainoebaállapot átugrásával közvetetlenül Gregari- 

 nákká fejlődnek. A Julusban élő Gregarina parado- 

 xánál a spóraképzödést soha sem előzi meg betokozó- 

 dás. 1 Némely Gregarinák végre spórákat nem képeznek, 

 hanem közelebbről le nem írt, kevésbbé komplikált- 

 nak jelzett módon szaporodnak. GABRiEL-nek töredé- 

 kesen közölt s rövidségük miatt nehezen érthető köz- 

 leményei, melyek hosszas, de fájdalom, befejezetle- 

 nül maradt vizsgálatokra támaszkodnak, minden 

 esetre figyelmet erdemeinek, s további búvárlatokat 

 tesznek szükségessé. 



Ismereteink jelen állásán alig szenvedhet kétsé- 

 get, hogy az ú. n. gömbölyít es tojása lakú psorospermiu- 

 mok, vagy, miként Leuckart újabban nevezi, a Coc- 

 cidiumok, 3 a Gregarinákkal közeli rokonságban álla- 

 nak. Sokkal lazábbnak látszik a rokonsági viszony a 

 Gregarinák s az u. n. Hal-psorospcrmiumok, valamint 

 a még mindig igen rejtélyes természetű Mischer-/í:/<> 

 tömlők (llAmvY-folc testek) között; mindemellett 

 szükségesnek tartom e helyen nem csupán a Coccidiu- 



ilssii :,i;<t. — L'eber l'riinitives l'i'otoplasma. Jahresber. 

 der schles. Gesellsch. f. vat. Cult. 1S71. V. ö. Bütschli, 

 Zoolog. Jahresber. für 1879. Leipzig. (1880) 164. 



1 Id. ért. Zoolog. Auzeiger III. (1880) 571. 



- Die ParaBiteu. I. Bd. 2. Aufl. (1879) 249. 



