137 



nagyszámú búvárt foglalkoztattak, s melyeket majd 

 kóros képződményeknek (Hessling, Iíoloff), majd 

 fiatal borsók:! knak (Rainey), majd élősdi gombáknak 

 (SiEROLn), vagy épen a Synchytrium-nembe tartozó 

 Chytridiumféléknek ( Synchytrium Miescherianum, 

 Ki hn), majd szájnyílássá] ellátott (Sohmidt) vagy száj- 

 nélküli csillószőrös ázalékállatkáknak (Rivolta) tar- 

 tották, míg mai nap Leuckabt kezdeményezésére, 1 

 többnyire a Psorospermium-tokokkal együtt a Grega- 

 rinákkal rokon élősdieknek tekintik őket, bár a rokon- 

 sági viszony, miként Leuckart is hangsúlyozza, ez idő 

 szerint korántsem tekinthető bebizonyítottnak. 



Ezen élősdi tömlők különböző növényevő emlősök 

 harántcsíkolt elemi izomrostjaiban, aTrichinák mód- 

 jára, fészkelnek s mai nap már igen számos növény- 

 evő emlősből ismeretesek ; a disznókban oly gyako- 

 riak, hogy Kipping állandónak mondja előfordulásukat, 

 míg Kühn az általa vizsgált sertések 98 - ö százalé- 

 kában találta. Nagyságuk majd mikroszkópi, majd 

 ismét igen tekintélyes ; így az általam a bivaly garat- 

 izmaiban találtak egész 1 2 mm-nyi óriási hosszúságot 

 s 5 — 6 mm-nyi vastagságot érnek el. 2 A megtámadott 

 gazdaállatban gyakran óriási mennyiségben fordulnak 

 elő, s mint Leuckart megjegyzi, néha az izomzatnak 

 fele Psorospermium-tömlőkböl látszik állani. Vájjon 

 csakugyan nem ártanak- e ezen tömlők a gazdaállatnak 

 miként Leückart állítja, vagy bizonyos kóros tüne- 

 tek, nevezetesen a kérődzők lélekzési nehézségeit, sőt 

 megfulladását a garatizomzatukban fészkelő élősdiek 

 okozzák-e, mint Damman, Leisering és Niederhausern 

 állítja, azt további vizsgálatok fogják eldönthetni. 



A tömlők orsóalakuak s kifejlett állapotban meg- 

 lehetős vastag és szívós burok által vannak körül- 

 zárva, mely, Szentkirályi szerint, a bivaly legnagyobb 

 tömlőin egészen egyneműnek látszik. Fiatal tömlők 

 burka finoman harántul sávolyzott, mint maga az 

 elemi izomrost, melyben fészkelnek. Az idősebb töm- 

 lők burkát a legtöbb búvár sugarasan elhelyezett pál- 

 czikákból összetettnek állítja, mely pálczikák bizonyára 

 nem felelnek meg csillőszőröknek, mint a minőnek 

 Rainey és újabb búvárok is tartották. Kérdés, vájjon 

 a burok a tömlőhöz, vagy pedig a fészkéül szolgáló 

 nbrülákra bomlott izomrosthoz tartozik-e? Virchow, 

 Baranski, Szentkirályi és mások az utóbbi, míg 

 számos búvár LEUCKAKT-tal együtt az előbbi nézetben 

 osztozik. 



1 Die Parasiten ctc. I. Anti. 240. 

 - Kolozsvári orv. tenn. tud. ért. 187& 

 Entz G. Véglények. 



31. 



A tömlők tartalmat finom gerendázat sokszög- 

 letes rekeszekre osztja, melyek fiatalabb tömlők- 

 ben erősen fénytörő rögöcskéken kívül halvány, 

 finom szemecskézeti protoplazma-gömböket s ezek 



ismét Manz szerint, 1 egy-egy halvány magot tar- 

 talmaznak, s színtelen vérsejtekhez igen hasonlí- 

 tanak; Szentkirályi mag- es hártyám 'lkiili, továbbá 

 egy- és sok magot rejtő, proto plazma- töinegees- 

 kékről teszen említést.- Idősebb tömlők rekeszeit 

 vese-, paszuly- vágj sarlóalakú testecskék töl- 

 tik ki, melyek finom hártyával burkolvák s át- 

 látszó plasmájukban kevés, vagy nagyobbszámu 

 zsírfényű gömböcskét, Manz szerint továbbá még 

 egy közepett álló halvány magot tartalmaznak. Az 

 utóbbiaknak a színtelen vérsejtekhez hasonló göm- 

 bökből való fejlődését Manz következőleg adja elő : a 

 halvány sejtek plasmája a fejlődés ezen szakán igen 

 jól kivehető finom buroktól részben visszahúzódik s 

 a burok megpukkantával mint élesen körvonalazott, 

 jól kivehető maggal ellátott, paszulyalaku sejt kisza- 

 badul. Hessling és Manz a paszulyalaku sejteknek 

 haránt irányban való oszlásáról is említést tesz ; az 

 utóbbi búvár oszlást csupán fiatal tömlőkben észlelt. 



Waldeyer szerint 3 ezen kiflialakú testecskéken 

 kétféle mozgás észlelhető : ú. m. hossztengelyük kö- 

 rüli ide-oda forgás, és sarkaiknak egymás felé való 

 hajlása, mely mozgásuk humor vitreusban 2 át órán 

 is eltartanak. Más búvárok azonban ezen mozgások 

 létét nem erősítették meg. 



A paszulyalaku sejtek további végzetéről, valamint 

 a MiEscHER-féle tömlők fejlődéséről egyáltalán sem- 

 mit sem tudunk; LEucKART-nak és SzENTKiRÁLYi-nak 

 etetési kísérletei semmi pozitív eredményi-e sem ve- 

 zettek. Ha ezen rejtélyes élősdi tömlők ismereteinknek 

 jelenlegi igen tökéletlen állásán mégis a Gregarinák- 

 kal hozatnak rokonsági kapcsolatba, ez egyedül csak 

 azon föltevésen alapszik, hogy a paszulyalaku sejteket 

 a Gregarinák- s a Coccidiumoknak sarlóalakú sejtjei- 

 vel egyenértékűeknek tartjak. 



2. Gyöhérlábúalc. 



Míg a Gregarináknál ez idő szerint csupán egyet- 

 len, t. i. a spórák útján való szaporodási mód ismere- 

 tes: addig az újabb búvárlatok a gyökérlábúaknál — 



1 Id. mű 348. 



- Id. mű <;. 



1 V. ö. Szentkirályi id. mű, 7. 



18 



