138 



bár szaporodásuknak jelenlegi ismerete legkevésbbé 

 sem mondható kielégítőnek — többféle szaporodási 

 módokat derítettek ki. Meg kell azonban már e helyen 

 említenem, hogy a különböző búvároktól leírt sza- 

 porodási módok egyesei igen valószínűen épen úgy 

 élősdiektől történt fertőzésre vezetendők vissza, mint 

 némely ú. n. szaporodási módok az ostoros és esilló- 

 szörös ázalékállatkáknál. A jelenleg ismeretes s két- 

 ségkívüli szaporodási módok közé tartozik az oszlás 

 és sarjadzás, továbbá endogén úton fejlődött belső sar- 

 jak útján történő, eddigelé csak kevés gyökérlábúnál 

 észlelt s meglehetős tökéletlenül ismert szaporodás. 



A gyökérlábuak némelyei szaporodásra készülve, 

 rendesen betokozzák magokat, míg másoknál a beto- 

 kozódás többnyire elmarad ; ismét másoknál szaporo- 

 dási tokokat épen nem észleltek. 



Nagy jelentőség tulajdonítandó azon körülmény- 

 nek, hogy számos gyökérlábúnak szaporodási sarjadé- 

 kai ostoros rajzok alakjában élnek egy ideig, iniböl a 

 gyökérlábuak és ostorosok igen közeli rokonságára 

 s bizonyos jogosultsággal arra is lehet következtetni, 

 hogy a gyökérlábuak ez ostoros ázalékállatkáktól szár- 

 maztak. 



Vájjon a gyökérlábúaknál gyakran észlelt egybe- 

 kelés (conjugatio) van-e valamely bensőbb viszonyban 

 szaporodásukkal, ez a csillószőrös ázalékállatkák 

 egybekelési folyamatára támaszkodó analógia útján 

 igen valószínűnek látszik ugyan, ismereteinknek jelen- 

 legi tökéletlenségénél azonban véglegesen el nem 

 dönthető. Annyi bizonyos, hogy az egybekelt párok 

 között ivari különbségek nincsenek, s hogy a némely 

 búvártól leírt gömb- es fonálalakú apró testecskék 

 ondónak bizonyára nem felelnek meg. Különben 

 GRUBER-nek alább közlendő vizsgálatai minden két- 

 ség fölé helyezik, hogy a Monothalamiumoknál leírt 

 egybekelések sarjadzásnak s oszlásnak egyaránt nevez- 

 heti") szaporodási folyamatra vezetendők vissza. 



a) Monothalamiumoh. 



Könnyebb áttekinthetés kedveért legczélszerűbb- 

 nek tartom, ha a gyökérlábuak szaporodását az egyes 

 csoportok szerint tárgyalom, s legelőször is — mint 

 aránylag legtökéletesebben ismertekről, — a Mono- 

 thalami uniókról akarok megemlékezni, melyekhez a 

 karélyos és új j alakú állábakkal biró Monereket ( Lo- 

 bomonera ) is hozzásorolom, míg a sugaras állábúakat 

 ( Rhizomonera) a Heliozoumokkal együtt fogom tár- 

 gyalni. 



Az egyszerű oszlási folyamat, melyet az Amoeba 



felfedezője, Roesel, már a múlt században észlelt, 

 mai nap számos Monothalamiumnál ismeretes. 



A magnélküli protoplazmatestnek két egyenlő 

 részre való szétfűződését Haeckel irta le több Lobo- 

 monernél (Protamceba primitiva, Pr. agilis, Pr. 

 Schultzeana). 1 Az Amcebáknak oszlását részleteseb- 

 ben Greeff R. és Schulze E. F. tanulmányozta ; az 

 előbbi búvár szerint a nedves földben élő Amaba 

 brevipes teste közepett befüződik s az oszlási vonalba 

 húzódott szemecskés mag a protoplazmával egyszerre 

 oszlik két részre ; a ScnuLZE-nak egy tengeri Amoebán 

 (Amoeba polypodia M. Schultze, mely valószínűleg 

 azonos az édesvízi A. rádiósával Elirb.) tett észlele- 

 tei szerint ellenben a magnak oszlása megelőzi a plas- 

 mának kettefüződését. 3 Szorokin Gloidium quadrifi- 

 dum elnevezés alatt egy amoebaszerü Monert írt le, 

 melyet négy, szabályosan keresztben álló befüződés 

 egyszerre négy részre oszt. 4 



A héjat lakó Monothalamiumok csak ritkán oszol- 

 nak héjukkal együtt. Ilyen oszlást észlelt Cienkowski 

 a Gromia (IAberkühnia) paludosánál, 5 s a Leey- 

 (hiúm hyalinumnál. 6 Az utóbbi hosszirányban oszlik. 

 s a két oszlási fel közül az egyik megtartja a régi ma- 

 got, a másikban pedig állítólag új mag képződik ; míg 

 az előbbinél, melynek habos plasmájában Cienkowski 

 nem volt képes magot kimutatni, haránt irányban 

 megy véghez az oszlás. 



Az épen tárgyalt édesvízi Monothalamiumokkal 

 igen közel rokon Microgromia sicialisnál Hertwig- 

 uek, 7 valamint CiENKowsKi-nak 8 vizsgálatai sze- 

 rint a héjon belül történik az oszlás, még pedig: 

 Hertwio szerint állandóan haránt-, Cienkowski 

 szerint majd haránt- majd hosszirányban. A proto 

 plazmatest oszlását nyilván megelőzi a hólyagocska 

 alakú mag kettéoszlása. Hertwig legalább két mag- 

 gal bíró egyénről is tesz említést, melynek a plaz- 

 mája oszlásnak nem indult; Cienkowski szerint ellen- 

 ben az egyik oszlási fél magja a másikban maradó 



1 Studieu über Monereu. Leipzig 1870. 

 s Ueber einige in iler Erde lebende Amceben — AMA. 

 II. (1866) 31. 



3 Rhizopodeustudien. AMA. XI. (1875) 59-2. 



4 Ueber Gloidium quadrifidum. Morpb. Jahrb. IV. Bd. 

 (1878) 399. 



B Ueber eiuige Rbizopoden etc. AMA. XII. (1876) 33. 

 Id. ért. 39. 



7 Ueber Microgromia socialis etc. AMA. X. Supplementb. 

 (1874) 20. 



8 Id. árt. 30. 



