146 



s kovapálczikákból összerakott héja között 3 — 6 göin- 

 bölyüded, vagy tojásdad test foglalt helyet, melyeknek 

 burokuélküli babos 2uazniájában egy-egy hólyagocs- 

 kaalakú magot lebetett megkülönböztetni. Ezen tes- 

 tek egyesein, miután a héjon keresztül a szabadba 

 jutottak, két ostor fejlődött, melyeknek segítségével 

 nehézkesen hömpölygették magokat ide-oda. Továbbj 

 kifejlődésüket azonban nem sikerült HERTwiG-nek 

 kifürkészni, s ehhez képest eldöntetlenül hagyja, váj- 

 jon a szóban forgó képletek az Acathocystis rajzói-e, 

 vagy pedig élősdi szervezetek. 



Hogy élősdiek nem ritkán fészkelik be magukat a 

 a Heliozoumokba, ezt épen HERTWiG-nek az Actino- 

 phrys Sol-on test vizsgálatai bizonyítják. Hertwig 

 ugyanis egy Aetinophrysból igen nagyszámú, parányi 

 termetű, élénken hemzsegő Flagellátokat látott ki- 

 rajzani, melyek igen valószínűen élősdi termesz etiiek 

 s nem tartoznak az Actinophrys fejlődésmenetébe. 1 



Ugyauily természetűek lehetnek azon Flagellá- 

 tokká változó kis Amoebák is, melyeket Greeff az 

 Actinosphaerium-ból látott kirajzani, 2 s melyek, mint 

 Greeff egy más helyen megjegyzi, teljesen meg- 

 egyeznek a Feiornyxából kirajzó apró AmoebákkaL 8 

 s ha ezek csakugyan élősdiek, úgy nyilván a Pelom yxa 

 rajzói se lesznek egyebek. 



Bármint álljon azonban a dolog az utóbb említett 

 rajzókra nézve, annyi főleg CiENKOwsKi-nak, Haeckel- 

 nek s HERTWiG-nek pontos vizsgálatai után bizonyos, 

 hogy a Flagellát-alak, mint ifjúkori alak, számos He- 

 liozoumnál s mint fentebb előadtuk, a Monothala- 

 miumoknál ( Microgromia ) is előfordul, mire jogosan 

 lehet azon következtetést alapítani, hogy a Flagellá- 

 tok és Heliozoumok a legbensőbb rokonsági viszony- 

 ban állanak, s hogy nyilván az összes gyökérlábúak 

 a Flagellátokkal közös törzsből sarjadzottak. Ezen 

 felfogás helyességében, ha a Radiolárokat, melyek 

 ugyanerre nézve, mint alább látandjuk, a leg- 

 nyomósabb érveket szolgáltatják, egyelőre nem is 

 tekintjük, még különösen megerősít azon tényállás, 

 hogy némely véglény az adott körülményekhez ké- 

 pest, úgy látszik kénye-kedve szerint képes a Rhi- 

 zopod-alakot minden betokozódás nélkül, igen rövid 

 idő alatt Flagellát-alakkal felcserélni. Ezen érdekes 

 észleletet tette Cienkowski az Actinophryshoz igen 



1 Id. ért. 340. 



- Sitzuugsber. d. niederrh. Gesellscli. 1871. Jan. V. ö. 

 Hertwiq id. ért. 



n Poloniyxa palustris etc. AMA. X. (1874) 68. 



közel álló Ciliophrys infusionum-ön, mely sugaras 

 állábait visszahúzva, egyetlen hosszú, finom ostort 

 tolt ki hosszúdad alakot öltött testének a magot tar- 

 talmazó mellső végéből, s Flagellát-alakban azonnal 

 rajzásnak indult. 1 Ugyanezt észlelte Bütschli egy a 

 Cliophrystól nemileg alig különböző, másik sugaras 

 állábu gyökérlábún. 2 Ezeken kívül több amoebaszerü 

 gyökérlábú is ismeretes, mely ujjalakú állábain kívül 

 ideiglenesen, vagy állandóan ostort visel ; ilyen a Cla- 

 paré-de és LACHMANN-tól leirt Podostoma fiiigerum, 3 

 Carter Amoéba monociliatája,* Schulze E. F. Ma- 

 stigamoeba asperája, 6 a Tatem-íőI észlelt szabadon 

 úszó Amoeba," és Stein Cercomonas ramulosája,' 1 

 mely utolsónál különösen az Amoeba- és Flagellát- 

 jehemek oly szoros kapcsolatban állanak, hogy való- 

 ban egészen az egyéni felfogástól függ ezen sajátságos 

 véglénynek a Ehizopodok, vagy mint Stein teszi, a 

 Flagellátok közé való beosztása. 



Már fentebb említettük, hogy az egybekelés az 

 Actinosphaerium Eichhorniinél igen gyakori jelenség, 

 melyet, miután Köluker felfedezte, 8 Coiin, 9 Clapa- 

 réde és Lacumann ln s számos más búvár észlelt. 

 Ep ily gyakori az egybekelés az Actinophrys nem- 

 nél, melynél Stein, 11 majd Claparéde Lachmann, 12 

 Grenacher, 13 valamint Hertwig és Lesser w írták 

 le. Az Actinophrysekhez közel álló Ciliophrys infu- 

 sionum-n&l Cienkowski szintén megfigyelte az egybe- 

 kelést, még pedig Pihizopód-alaku egyéneken, ép úgy 



1 üeber einige Kbizopoden etc. AMA. XII. (1876) 29. 

 - Bcitríige ziir Kenntniss der Flagellaten etc. ZWZ. 

 XXX. (1878) 269. 



3 Étud. II. 411. 



4 On freshwater rhizopoda of Englaud and Iudia. Auual. 

 of nat. bistory, 1864. V. ö. Schulze al. id. ért. 5S3. 



5 Rhizopodenstudien V. AMA. XI. 1874 583. 



G On freeswimming Amoebe. M. micr. j. I. 352. V. ö. 

 Bütschli id. ért. p. 271. 



' Der Organ d. Infus. III. Abtb. I. (187S) I. Taf. IV. 

 Abtb. Fig. 1—5. 



n Uelier das Sonnenthiercben, Actinophrys Sol. ZW Z. 

 I. (1849) 207. 



9 Siebold, Ueber die Conjugation des Diplozoon para- 

 doxuui, nebst Bemerkungen tiber deu Conjngations-Process 

 der Frotozoen. ZWZ. III. (1851) 66. 



10 Études III. 222. 



11 Die Infusionstbiere etc. 151. 



12 Id. mű id. h. 



13 Ueber Actinophrys sol. Verh. d. physic. med. Ge- 

 sellscli. zu Wiiizbnrg. N. F. I. 186S. V. ö. Hertwig és 

 Lk.sser a. id. ért. 



14 Ueber Rbizopoden etc. AMA. XX. Supplem. (1874)174. 



